Справа № 815/2089/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2089/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Кушкань Т.В.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якій просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

У період з 10.01.2018 року по 16.01.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2017 року. За результатами зазначеної перевірки 31.01.2018 року ГУ ДФС в Одеській області на підставі акту № 86/15-32-12-03/41005225 від 17.01.2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення форми «В 1» № НОМЕР_1 та форми «В 3» № НОМЕР_2. Відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_1 від 31.01.2018 року зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 126125,00 грн., з яких 84083,00 грн. сума завищення бюджетного відшкодування, 42042,00 грн. штрафні (фінансові) санкції. Відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «В 3» № НОМЕР_2 від 31.01.2018 року виявлено відсутність у ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» права на отримання бюджетного відшкодування за період жовтень 2017 року та відсутність права на врахування такої суми відємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у розмірі 118861,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, а також вважає, що вони належать до скасування.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивачем було включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2017 року) суми ПДВ по придбанню послуг готельного обслуговування на загальну суму 4186,00 грн. Згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» за 9 місяців 2017 року чистий прибуток (збиток) склав «-1322,7 тис. грн.» відповідний збиток сформовано за рахунок того, що дохідна (прибуткова) частина реалізації пшениці на експорт фактично не покриває супутніх витрат при експорті пшениці (перевалка, транспортування, тощо). Таким чином, в порушення п.200.4 ст.200 ПКУ ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» не має права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 4186,00 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ операцій по придбанню послуг готельного обслуговування та за рахунок проведення «збиткової» фінансово-господарської діяльності. Позивачем було включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2017 року) суми передплат постачальникам товарів (робіт, послуг, тощо) по яким фактична поставка товарів (робіт, послуг, тощо) станом на 31.10.2017 року не здійснена на загальну суму ПДВ 114675,00 грн. В порушення вимог п.200.4 ст.200 ПКУ ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» не має права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 114675,00 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ передплат здійснених в адресу постачальників товарів (робіт, послуг, тощо). Позивачем було включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2017 року) суми ПДВ, по яким відсутнє відємне значення з ПДВ на суму 6764,00 грн., а саме по ДП «АГРО-КОБЛЕВО» включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 1497480,84 грн., однак фактично відємне значення з ПДВ (в межах податкового кредиту за жовтень 2017 року) складає 1490716,66 грн. (різниця складає 6764,18 грн.). Посадова особа (директор та головний бухгалтер) ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» ОСОБА_4 здійснював підписання первинних документів на території України (договорів на постачання продукції, довіреностей на отримання продукції, інші документи - перелік наведено вище) у періоді у якому він фактично був відсутній на території України - відповідне свідчить про порушення ведення обліку витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі не підтверджених первинних документів пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів. Відповідне призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за жовтень 2017 року у сумі 77319,14 грн., що призвело до завищення відємного значення з ПДВ за жовтень 2017 року у сумі 77319,14 грн. та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за жовтень 2017 року у сумі ПДВ 77319,14 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що право на бюджетне відшкодування у звязку із придбанням послуг готельного обслуговування підтверджується належно складеною та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податковою накладною № 4 від 10.10.2017 року, складена ТОВ ТА «Пальміра Тревел Інсенситів» (ІПН 35) на загальну суму 25115,00 грн., в т.ч. ПДВ 4185,83 грн. Таким чином, придбання ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» в рамках своєї господарської діяльності послуг з дотриманням умов для віднесення сум сплаченого ним податку на додану вартість до податкового кредиту є підставою для його бюджетного відшкодування. Суми ПДВ, які сплачені авансом у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг беруть участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування з ПДВ, а тому висновки акта документальної перевірки про відсутність у платника права на отримання заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ по сумам передплат постачальникам товарів, по яким фактична поставка товарів (робіт, послуг) не здійснена є передчасними та підлягають скасуванню. Відсутність директора ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» ОСОБА_4 з 22.07.2017 року по 31.07.2017 року на території України жодним чином не може свідчити про не укладання договору купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року, тим більше, що контролюючим органом не оспорюється сам факт виконання цього договору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» зареєстроване та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 06.12.2016 року за № 24.

На підставі направлень від 10.01.2018 року, наказу від 10.01.2018 року № 27, в період з 10.01.2018 року по 16.01.2018 року співробітники Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2017 року.

За результатами цієї перевірки 17.01.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області склало акт № 86/15-32-12-03/41005225, в якому встановлені порушення з боку позивача ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1 абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289, а саме: не має права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за жовтень 2017 року) у розмірі 118861,00 грн.; завищено розрахунок суми бюджетного відшкодування (завищено бюджетне відшкодування ПДВ) заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за жовтень 2017 року) у розмірі 84083,00 грн.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» на підставі акту перевірки від 17.01.2018 року № 86/15-32-12-03/41005225 відповідно до зазначених порушень Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- від 31.01.2018 року № НОМЕР_1, яким позивачеві за порушення ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1 абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 84083,00 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 42042,00 грн.;

- від 31.01.2018 року № НОМЕР_2, яким позивачеві за порушення ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1 абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289, виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період жовтень 2017 року та відсутність права на врахування такої суми відємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 118861,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» подало скаргу до Державної фіскальної служби України.

Державна фіскальна служба України 20.04.2018 року прийняла рішення № 23842/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 залишила без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Суд встановив, що на підставі податкового повідомлення-рішення форми «В 1» № НОМЕР_1 від 31.01.2018 року відповідачем зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 6764,18 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2017 року податку на додану вартість у сумі 1497480,84 грн., коли фактично відємне значення з податку на додану вартість складає 1490716,66 грн., в розмірі 77319,14 грн. по факту відсутності директора ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» ОСОБА_4 з 30.08.2017 року по 12.09.2017 року на території України, а також нараховано штрафні санкції в розмірі 42042,00 грн. На підставі податкового повідомлення-рішення форми «В 3» № НОМЕР_2 від 31.01.2018 року відповідачем виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку в розмірі 4186,00 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість операцій по придбанню послуг готельного обслуговування та за рахунок проведення «збиткової» фінансово-господарської діяльності, в розмірі 114675 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передплат, здійснених на адресу постачальників товарів (робіт, послуг тощо).

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобовязань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобовязання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу. Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не повязаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до витягів з єдиного реєстру податкових накладних підприємство ДП «АГРО-КОБЛЕВО» склало та зареєструвало за жовтень 2017 року на користь ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» податкові накладні та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної: ПН № 14 від 11.10.2017 року сума ПДВ 833333,33 грн. (№ НОМЕР_3 від 27.10.2017 року), ПН № 29 від 23.10.2017 року сума ПДВ 1750,00 грн. (№ НОМЕР_4 від 31.10.2017 року), ПН № 28 від 23.10.2017 року сума ПДВ 583333,33 грн. (№ НОМЕР_5 від 15.11.2017 року), ПН № 42 від 31.10.2017 року сума ПДВ 83333,33 грн. (№ НОМЕР_6 від 10.11.2017 року), розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 45 від 11.10.2017 року до ПН № 39 від 29.09.2017 року (№ НОМЕР_7 від 02.11.2017 року) у зменшення ПДВ у сумі 4269,15 грн.

ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» згідно додатку № 3 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2017 року «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ)» включило до бюджетного відшкодування ПДВ суми ПДВ по підприємству ДП «АГРО-КОБЛЕВО» в розмірі 1497480,84 грн.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що висновки відповідача про завищення розрахунку суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку в розмірі 6764,00 грн. були зроблені передчасно та являються безпідставними у звязку із неповним дослідженням та аналізом первинних документів податкового та бухгалтерського обліку.

24.07.2017 року ТОВ ««ОСОБА_3 УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ЮГ-АВТО» договір купівлі-продажу № 22996, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця транспортний засіб (автомобіль), а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його за ціною, зазначеною в договорі.

З огляду на зміст вказаного договору позивача з контрагентом, суд дійшов висновку, що він містить всі істотні умови, які передбачені законодавством.

Договір купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року укладений в письмовій формі, з боку покупця підписаний ОСОБА_4, який є директором ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА».

На виконання умов договору купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року продавець передав автомобіль, виставив рахунок на оплату товару № 2009 від 11.09.2017 pоку, а позивач оплатив і прийняв товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 213 від 01.08.2017 року та № 284 від 13.09.2017 року, видатковою накладною № 362 від 15.09.2017 року та актом приймання-передачі від 16.09.2017 року.

Вказаний автомобіль було оприбутковано на баланс позивача та відображено в бухгалтерському обліку, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631.

В звязку з сплатою ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» на поточний рахунок ТОВ «ЮГ-АВТО» грошових коштів за договором купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року та на виконання п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ «ЮГ-АВТО» було сформовано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 72 від 13.09.2017 року.

З урахуванням зазначеного, договір купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року є укладеним, сторонами виконувався, товар був переданий продавцем, оплачений та прийнятий покупцем. Правомірність підписаних документів, а саме: договору купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року, видаткової накладної, акту приймання-передачі, а також сам факт виконання договору купівлі-продажу сторонами не оспорюється.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до пп.2.1, пп.2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Тобто, з моменту списання коштів з банківського рахунка позивача або отримання ним товарів від контрагента, що підтверджується податковою накладною, у нього виникло право на віднесення сум податку по операціях з цим контрагентом до складу свого податкового кредиту.

Суд зазначає, що відсутність директора ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» ОСОБА_4 з 22.07.2017 року по 31.07.2017 року на території України жодним чином не може свідчити про фіктивність або дефектність договору купівлі-продажу № 22996 від 24.07.2017 року, тим більше, що факт виконання цього договору відповідачем не спростовується.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відсутні підстави для зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року в розмірі 77319,14 грн. та відповідно зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за жовтень 2017 року.

Також, з урахуванням зазначеного, право позивача на бюджетне відшкодування в звязку з придбанням послуг готельного обслуговування підтверджується належно складеною та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податковою накладною № 4 від 10.10.2017 року, складеною ТОВ ТА «Пальміра Тревел Інсенситів» на загальну суму 25115,00 грн., в т.ч. ПДВ 4185,83 грн.

Тобто, придбання ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» в рамках своєї господарської діяльності послуг з дотриманням умов для віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту є підставою для його бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідачем неправомірно відмовлено в праві на бюджетне відшкодування суми ПДВ у розмірі 4185,83 грн. з операцій по придбанню послуг готельного обслуговування, товарів господарського призначення тощо за рахунок проведення «збиткової» фінансово-господарської діяльності.

Крім того, висновки відповідача щодо відсутності права на бюджетне відшкодування в розмірі 114675,00 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передплат, здійснених на адресу постачальників товарів (робіт, послуг тощо), суд вважає необґрунтованими, оскільки при попередній оплаті за товари/послуги постачальникам у платника податку виникає право на податковий кредит, перевищення якого над податковими зобов'язаннями дає право платнику претендувати на бюджетне відшкодування цього податку.

Суд зазначає, що суми ПДВ, які сплачені авансом у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальникам товарів/послуг, приймають участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідачем неправомірно відмовлено в праві на бюджетне відшкодування суми ПДВ у розмірі 114675,00 грн. по сумам передплат постачальникам товарів, по яким фактична поставка товарів (робіт, послуг) не здійснена.

За таких обставин, на думку суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» не порушувало вимоги ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1 абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289, а також правомірно задекларувало суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2017 року в розмірі 118861,00 грн. та заявило суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за жовтень 2017 року в розмірі 84083,00 грн., що відображено в декларації з податку на додану вартість від 20.11.2017 року № НОМЕР_8.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 належать до скасування.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» (вул. Середньофонтанська, 19Г, приміщення 33, м. Одеса, 65039, ідентифікаційний код 41005225) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 - задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 31.01.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» () суму сплаченого судового збору в розмірі 3674,79 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 04 липня 2018 року.

Суддя М.М. Кравченко