Справа № 825/1965/18
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року Чернігів Справа № 825/1965/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Вершняк Л.Л.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Індустрі» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Індустрі» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.06.2018, просить суд визнати протиправним та скасувати

- податкове повідомлення-рішення (форма «В1») № 0 від 22.01.2018, яким ТОВ «Вуд Індустрі» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 145050,00 грн. та 36263,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- податкове повідомлення-рішення (форма «В4») № 0 від 22.01.2018, яким ТОВ «Вуд Індустрі» зменшено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 22960,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 0 від 22.01.2018, яким до ТОВ «Вуд Індустрі» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в розмірі 176539,00 грн. з яких 149894,00 грн. за основним платежем та 26645,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки відповідача про порушення платником податків вимог чинного законодавства є безпідставними та необґрунтованими, оскільки всі вимоги податкового законодавства, у тому числі щодо документального підтвердження понесених витрат та їх зв'язок з господарською діяльністю, платником податків виконані в повному обсязі, а під час проведення перевірки перевіряючими залишені поза увагою частина первинних документів, що стосувалася визначення витрат та формування ПДВ, безпідставно вважаючи, що вони фактично відсутні у товариства.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, та зазначив, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що позивач придбавав у 2014-2016 роках у ТОВ «Астра» паливно-мастильні матеріали, заправка здійснювалася через мережу АЗС ТОВ «Астра», а тому факт купівлі паливно-мастильних матеріалів має бути підтверджений касовими чеками. Також вказує, що в серпні 2015 року позивачем реалізовано на користь ТОВ «Полтавський аукціонний центр» основні засоби за ціною нижче залишкової вартості, яка обліковувалась станом на 01.08.2015 згідно даних бухгалтерського обліку.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій посилався на те, що Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу, а здійснення роздрібного продажу нафтопродуктів через мережу АЗС не позбавляє права здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Вуд Індустрі» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, правильного нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 03.01.2018 № 4/14/34338802 (а.с. 191- 231 т. 2).

Згідно висновків, викладених в акті, під час перевірки було встановлено, серед іншого, порушення вимог:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 149894 грн., в т.ч. за 2014 рік на суму 19349 грн., за 2015 рік на суму 43313 грн., за 2016 рік на суму 87232 грн.;

- пункту 188.1 статті, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на суму 928 грн., в т.ч. за січень 2014 400 грн., квітень 2014 528 грн., завищено задекларований до відшкодування ПДВ на суму 165620 грн. в т.ч. за березень 2014 - 891 грн., червень 2014 - 2468 грн., липень 2014 - 1949 грн., серпень 2014 - 3870 грн., вересень 2014 - 3527 грн., жовтень 2014 - 3781 грн., листопад 2014 - 2457 грн., грудень 2014 - 1627 грн., січень 2015 - 1796 грн., лютий 2015 - 2853 грн., березень 2015 - 3229 грн., квітень 2015 - 3630 грн., травень 2015 - 3447 грн., червень 2015 - 3453 грн., липень 2015 - 4893 грн., серпень 2015 - 4358 грн., вересень 2015 - 4312 грн., жовтень 2015 - 4843 грн., листопад 2015 - 6118 грн., грудень 2015 - 5193 грн., січень 2016 - 5640 грн., лютий 2016-9 580 грн., березень 2016 - 9453 грн., квітень 2016 - 10051 грн., травень 2016 - 8333 грн., червень 2016 - 5087 грн., липень 2016 - 6917 грн., серпень 2016 - 7101 грн., вересень 2016 - 7825 грн., жовтень 2016 - 9556 грн., листопад 2016 - 8790 грн., грудень 2016- 8592 грн., завищено суму відємного значення податку на додану вартість в розмірі 22960 грн., в т.ч. за грудень 2016 року на суму 22960 грн.

Такі висновки відповідача ґрунтується на тому, що в липні 2015 року позивачем було реалізовано на користь ТОВ «Полтавський аукціонний центр» основні засоби за ціною нижче балансової вартості без нарахування податкових зобовязань з ПДВ, виходячи з бази оподаткування не нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалося станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено таку операцію. Також вказує, що в ході перевірки не були надані касові чеки, які б підтверджували здійснення заправки через «мережу АЗС ТОВ «Астра»» на підставі договору поставки від 14.05.2013 № АС-0000287, укладеного між ТОВ «Вуд Індустрі» та ТОВ «Астра».

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 0 від 22.01.2018, яким ТОВ «Вуд Індустрі» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в розмірі 176539,00 грн. з яких 149894,00 грн. за основним платежем та 26645,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 23 т. 1).

- № 0 від 22.01.2018, яким ТОВ «Вуд Індустрі» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 145050,00 грн. та 36263,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 26 т. 1);

- № 0 від 22.01.2018, яким ТОВ «Вуд Індустрі» зменшено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 22960,00 грн. (а.с. 25 т. 1).

Рішенням від 12.04.2018 № 12843/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги Державною фіскальною службою України було податкові повідомлення-рішення від 22.01.2018 № 0, № 0, № 0 залишено без змін (а.с. 182-190 т. 2).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі в редакції, чинній на час проведення господарських операцій) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (пункт 44.2 статті 44 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі в редакції, чинній на час проведення господарської операції) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Вуд Індустрі» (покупець) та ТОВ «Астра» (постачальник) було укладено договір поставки нафтопродуктів № АС-0000287 від 14.05.2013, відповідно до умов якого, з урахуванням укладеної додаткової угоди від 07.06.2014, постачальник зобовязується передавати (поставляти) в обумовлені строки другій стороні покупцеві нафтопродукти, а покупець зобовязується приймати товар і сплачувати за нього певні грошові суми. Поставка товару здійснюється постачальником згідно із заявками покупця або через мережу АЗС ТОВ «Астра». Ціна на товар, що поставляється постачальником, є вільними відпускними і вказується у видаткових накладних постачальника. Сторони визначають, що ціни на товар, вказані у видаткових накладних, є дійсними на дату укладення даного договору і погоджені сторонами. Ціна товару, яка входить у партію поставки, остаточно узгоджується та вказується сторонами у видатково-прибутковій накладній на поставку партії товару (а.с. 31-34 т.1).

На підтвердження факту придбання нафтопродуктів у ТОВ «Астра», позивачем надано суду видаткові накладні, лімітні картки, виписки по рахунку, платіжні доручення, податкові накладні (а.с. 35-250 т. 1; а.с. 1-98 т. 2).

Судом встановлено, що в акті перевірки зауважень до наданих позивачем первинних документів відповідачем не вказано, однак зазначено про ненадання для перевірки сертифікатів якості (відповідності) паливно-мастильних матеріалів, заявок на заправку та касових чеків, які б підтверджували здійснення заправки через «мережу АЗС ТОВ «Астра».

При, цьому контролюючий орган зазначає, що згідно пункту 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, факт купівлі паливно-мастильних матеріалів має бути підтверджений розрахунковим документом за установленою формою на повну суму проведеної операції, однак позивач на полягає на тому, що реалізації паливно-мастильних матеріалів у роздріб не відбувалося, а позивач здійснював придбання нафтопродуктів для їх комерційного використання.

З цього приводу, суд зазначає, що порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами визначають, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442 (далі Правила).

Пунктом 2 Правил встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів. Продаж нафтопродуктів (крім бензину, дизельного палива, скрапленого вуглеводневого газу) у дрібній розфасовці здійснюється також через спеціалізовані магазини, що продають товари господарського вжитку.

Згідно пункту 10 Правил розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків.

Відповідно до пункту 34 Правил заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

З вищезазначених норм вбачається, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 27.03.2018 у справі № 813/4238/15 та від 17.04.2018 у справі № 820/9931/15.

Таким чином факт відпуску нафтопродуктів через АЗС має бути підтверджений відповідним розрахунковим документом, натомість такі документи позивачем не надано.

Також, позивачем не було надано суду сертифікатів якості (відповідності) придбаних позивачем паливно-мастильних матеріалів, що передбачено умовами договору поставки нафтопродуктів № АС-0000287 від 14.05.2013.

З наведеного можна зробити висновок про формальний характер такого договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що висновки контролюючого органу щодо заниження позивачем податку на прибуток на суму 149894,00 грн., заниження податку на додану вартість на суму 923 грн. та завищення задекларованого до відшкодування ПДВ на суму 165620 грн. є правильними та, як наслідок, податкові повідомлення-рішення № 0 від 22.01.2018 та № 0 від 22.01.2018 винесено відповідачем правомірно.

Щодо реалізації позивачем в липні 2015 року ТОВ «Полтавський аукціонний центр» основних засобів за ціною нижче балансової вартості, суд зазначає наступне.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (в редакції на час вчинення господарської операції) передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 (в редакції, чинній в 2015 році) у разі якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів, а при здійсненні контрольованих операцій - виходячи із звичайних цін, і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання / собівартість / балансова (залишкова) вартість/ звичайна ціна перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання, постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / собівартості / балансової (залишкової) вартості/ звичайної ціни над фактичною ціною.

Пунктом 16 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за № 288/4509, підприємство/установа може переоцінювати об'єкт основних засобів, якщо залишкова вартість цього об'єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу. У разі переоцінки об'єкта основних засобів на ту саму дату здійснюється переоцінка всіх об'єктів групи основних засобів, до якої належить цей об'єкт.

Так, позивачем було здійснено переоцінку свого устаткування, що підтверджується звітом про оцінку майна від 17.07.2015 (а.с. 105-110 т. 2).

Згідно вищезазначеного звіту ринкова вартість устаткування позивача склала, зокрема: верстат UNIMAT SUPER 4 44229,00 грн.; многоетажний прес для склеювання з електричним обігрівом EVS-1 15456,00 грн.; прес для склеювання щитів ORMA 30/13 54500,00 грн.

В подальшому, наказом директора ТОВ «Вуд Індустрі» № 110 від 21.07.2015 «Про уцінку основних засобів» наказано провести уцінку основних засобів, серед інших, і вищезазначеного обладнання (а.с. 113 т. 2).

27.07.2015 між ТОВ «Вуд Індустрі» (продавець) та ТОВ «Полтавський аукціонний центр» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 27/07-1, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує бувше у експлуатації дерево-переробне обладнання в кількості і по цінам згідно акту прийому передачі, зокрема верстат UNIMAT SUPER 4, рік виготовлення 2004, вартість 44229,00 грн., многоетажний прес для склеювання з електричним обігрівом EVS-1, рік виготовлення 1994, вартість 15456,00 грн., прес для склеювання щитів ORMA 30/13, рік виготовлення 2002, вартість 54500,00 грн. (а.с. 114-117 т. 2).

На підтвердження виконання договору суду надано накладні № 115 від 21.08.2015, від 116 від 21.08.2015, № 120 від 31.08.2015, довіреності № 203 від 21.08.2015, № 203 від 31.08.2015, № 205 від 31.08.2015, рахунки № 1 від 27.07.2015, № 3 від 27.07.2015, № 4 від 27.07.2015, акти приймання-передачі № 1 від 21.08.2015, № 2 від 31.08.2015 (а.с. 118-123, 156-160 т. 2).

Водночас, при перевірці позивача відповідачем встановлено, що ціна продажу вищезазначеного обладнання нижче залишкової вартості, яка обліковувалась станом на 01.08.2015 згідно даних бухгалтерського обліку підприємства по рахунку 104 «Машини та обладнання» та щомісячних відомостей нарахування амортизації, а тому ТОВ «Вуд Індустрі» здійснено реалізацію основних засобів за ціною нижче балансової вартості без нарахування податкових зобовязань з ПДВ, виходячи з бази оподаткування не нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалося станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції, внаслідок чого занижено податкові зобовязання з ПДВ на суму 22960 грн.

Так, згідно картки субрахунку 442 «Непокриті збитки» 19.08.2015 проведено уцінку основних засобів згідно оцінки експерта (а.с. 168).

Також, 19.08.2015 на субрахунку 104 «Машини та обладнання» відображено вибуття основних засобів внаслідок продажу (а.с. 169-170).

За таких обставин, позивачем реалізовано вказане устаткування нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, а саме 01.08.2015.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що висновки контролюючого органу щодо завищення суми відємного значення податку на додану вартість в розмірі 22960 грн. є правильними та, як наслідок, податкове повідомлення-рішення № 0 від 22.01.2018 винесено відповідачем правомірно.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача, що порушення бухгалтерської дисципліни ведення рахунків не є порушенням податкового законодавства, а отже відповідальність за це передбачена не Податковим кодексом України, а Кодексом України про адміністративні правопорушення, оскільки під час перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Державної фіскальної служби України, дослідженню підлягають саме дані бухгалтерського обліку.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідач мав всі правові підстави для винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, спростував доводи позивача і довів правомірність прийнятих рішень.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Індустрі» необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, повязані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Індустрі» (вул. Індустріальна, 25, м. Корюківка, Корюківський район, Чернігівська область, 15300, ) до Головного управління ДФС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.07.2018.

Суддя Н.М. Баргаміна