Справа № 163/430/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року ЛуцькСправа № 163/430/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Дитини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущика Віктора Степановича про визнання протиправним індивідуального акта та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до голови Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущика Віктора Степановича про визнання протиправною відповіді на його звернення від 29.12.2017 та зобов'язання передати на розгляд компетентного органу громади його заяву про дачу дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок згідно діючого рішення Вишнівської сільської ради № 50 від 26.12.1997, підтвердженого рішенням Вишнівської сільської ради № 23/3 від 23.11.2009 в таких розмірах: 0, 25 га площі земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд та 0, 8 га - для ведення особистого селянського господарства з врахуванням встановлених обмежень (наявності на площах підстанції, та наявності вільної земельної ділянки, яка незаконно приватизовується).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04.12.2017 він звернувся до відповідача з проханням надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок, попередньо уточнивши дані розміри земельних ділянок в натурі, а саме 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд та 0, 08 га для ведення особистого селянського господарства.

У відповіді відповідача вказано, що земельна площа 0, 08 га для ведення особистого підсобного господарства згідно рішення сільської ради №50 від 26.12.1997 не прилягає до земельної ділянки наданої йому під забудову.

Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельну ділянку за рішенням органів місцевого самоврядування. Такі питання вирішуються на сесії сільської ради. Вважає, що відповідач, вирішуючи його заяву одноособово, перевищив свої повноваження, а тому його відповідь є протиправною. Просить зобов'язати відповідача передати його звернення на розгляд сесії сільської ради.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів та підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані з прибуттям до суду у розмірі 967, 86 грн.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив, що згідно з пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельним кодексом України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Отже, надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Вишнівська сільська рада юридичних підстав немає, оскільки вказані земельні ділянки перебувають у власності ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких мотивів і підстав.

Судом встановлено, що позивач протягом 2016 та 2017 років неодноразово звертався до відповідача з проханнями розглянути питання про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок, передньо уточнивши розміри земельних ділянок в натурі.

04.12.2017 ОСОБА_1 у черговий раз звернувся до Голови Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущика Віктора Степановича у якій просив розглянути питання про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок, передньо уточнивши розміри земельних ділянок в натурі, а саме згідно діючого рішення Вишнівської сільської ради № 50 від 26.12.1997, підтвердженого рішенням Вишнівської сільської ради № 23/3 від 23.11.2009 в таких розмірах: 0, 25 га площі земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд та 0, 8 га - для ведення особистого селянського господарства з врахуванням встановлених обмежень. До заяви додав копію архівної довідки, копію рішення Вишнівської сільської ради № 23/2 від 23.11.2009, копію списку осіб по приватизації по рішенню від 26.12.1997 № 50 (а.с.59).

29.12.2017 за вих. № 860/216 сільський голова Сущик В.С. дав відповідь на заяву позивача, згідно якої слідує, що земельна ділянка під житловим будинком в с. Вишнів надавалась позивачу площею 0, 20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і зазначена в будівельному паспорті. Відповідно до розділу 10 пункту 1 перехідних положень Земельного кодексу України для передачі у приватну власність даної земельної ділянки позивачу необхідно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з встановленням реальної площі, якою він користується та винесенням межових знаків відповідно до виготовленої технічної документації. Дану технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) необхідно подати на затвердження на чергову сесію сільської ради з метою присвоєння земельній ділянці адреси та затвердження кадастрового номера. У відповіді також вказано, що земельна ділянка площею 0, 08 га для ведення особистого підсобного господарства надана позивачу згідно рішення сільської ради № 50 від 26.12.1997 не прилягає до земельної ділянки наданої йому під забудову (а.с. 58).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом дії відповідача щодо належного розгляду заяви позивача перевірялись на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Так згідно з частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина сьома статті 118 ЗК України).

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

Положеннями пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що питання регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією. Відтак, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про землеустрій" рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України.

З аналізу вказаних норм вбачається, що відповідач, отримавши заяву позивача від 04.12.2017 щодо надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність (з попереднім уточненням розмірів земельних ділянок в натурі) повинен був передати вказану заяву на розгляд компетентного органу громади - Вишнівської сільської ради, яка у свою чергу повинна була розглянути її та прийняти у місячний строк за результатом розгляду відповідне рішення: або про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (з попереднім уточненням розмірів земельних ділянок в натурі), або про мотивовану відмову у його наданні. Надання дозволу або мотивована відмова у наданні такого дозволу оформляється рішенням відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи відповідачем цього зроблено не було. Голова Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущик В. С. одноосібно надав відповідь позивачу, а тому його дії щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.12.2017 про розгляд питання про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок є протиправними.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням того, що відповідач не передав заяву позивача на розгляд компетентного органу громади, то позов слід задовольнити в частині зобов'язання відповідача передати на розгляд компетентного органу громади розгляд заяви ОСОБА_1 від 04.12.2017 про дачу дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб'єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов'язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб'єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб'єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Відтак, задовольнивши позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача передати на розгляд компетентного органу громади заяву ОСОБА_1 від 04.12.2017 про дачу дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок, суд не праві вказувати, яке саме рішення повинен прийняти орган місцевого самоврядування за наслідками розгляду заяви, оскільки він не є стороною у справі та наділений дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаних питань.

Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат пов'язаних з прибуттям до суду, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду. Разом з тим, відповідно до ч.1ст. 135 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Таким чином, клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з прибуттям до суду є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 на підставі Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про землеустрій", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до голови Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущика Віктора Степановича задовольнити частково.

Визнати протиправними дії голови Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущика Віктора Степановича щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.12.2017 про розгляд питання про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок.

Зобов'язати голову Вишнівської об'єднаної сільської територіальної громади Сущика Віктора Степановича передати на розгляд компетентного органу громади розгляд заяви ОСОБА_1 від 04.12.2017 про дачу дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 06 липня 2018 року

Суддя Д.М. Димарчук