Справа № 22-а-25739/11
Суддя: Ізмайлова Г. Н.
Дата ухвалення: 2011-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Ізмайлової Г.Н.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря - Остапович Л.С..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від ЗО березня 2010 року по справі за позовом представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, до Управління пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області про визнання дій неправомірними , -

встановила:

11 січня 2010 року позивач звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі - управління УПФ) у Лозівському районі Харківської області про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до вимог статті 54 Закону України Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2008 року, як інваліду III групи І категорії.

Відповідач подав письмові заперечення на позов, у яких проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2010 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області перерахувати позивачу пенсію по інвалідності та додаткову пенсію у відповідності зі ст.ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . На управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області покладено обов'язок здійснити ОСОБА_5 перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.І ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2008 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, як інваліду III групи І категорії.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області просить постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу у позові відмовити. Справу просить розглянути за відсутності свого представника.

Позивач постанову суду не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядаються за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України від 02 грудня 2010 року № 2748- VI про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 30 грудня 2010 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа розглянута судом першої інстанції з дотриманням процесуальних норм КАС України, діючих на час її

розгляду.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку в управління ПФУ у Лозівському районі Харківської області, отримує пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи по III групі інвалідності.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , а не постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону.

Так, відповідно до ч.І. ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потер населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Згідно ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів III групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у вказаних розмірах.

За змістом ст.ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч.І ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 1 ст.28 Закону У країн Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч.З ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , яка набрала чинності 04 листопада 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здороваю, віднесеним до 1,2,3,4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд підствано застосував вказаний Закон, а не постанову Кабінету Міністрів №1 від 03 січня 2002 року Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету та наступні постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставним є і посилання в апеляційній скарзі на ч.5 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте,задовольняючи позов за період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2008 року, суд І інстанції допустив порушення норм процесуального закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.99 КАС України,в редакції яка діяла на час подання позову,адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,встановлено цим Кодексом або іншими законами

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,який,якщо не встановлено інше обчислюється з дня,коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,свобод чи інтересів

Позивач звернувся до суду з позовом 11 січня 2010 року.

Таким чином,порушене право підлягає захисту з 11 січня 2010 року.

Відповідно ст.100 КАС України адміністративний позов,поданий після закінчення строків,встановлених законом,залишається без розгляду,якщо суд за заявою особи,яка його подала,не знайде підстав для поновлення строку,про що постановляється ухвала.

Матеріали справи не містять підстав для поновлення строку. Доказів поважності пропуску строку суду не

надано.

Керуючись ст. 160, п.1 ч.І ст.197, п.2 ч.І ст. 198, ст.ст 200, 205, 206 КАС України, судова колегія ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області - задовольнити частково.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2010 року у частині покладення обов'язку на управління ПФУ у Лозівському районі Харківської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя за період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2008 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, як інваліду III групи І категорії - відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасувати і позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: