Справа № 820/2478/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 р. № 820/2478/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Державного підприємства Міністерства оборони України - Харківської контори матеріально-технічного забезпечення про стягнення податкового боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 1235402,68 грн. з розрахункових рахунків, відкритих відповідачем у банках, що обслуговують такого платника.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав про наявність за відповідачем податкового боргу, що виник внаслідок несплати самостійно визначних зобов'язань з земельного податку та податку на нерухоме майно та зобов'язань, визначених податковою відповідними податковими повідомленнями - рішеннями та пені.

Представником відповідача подано відзив на позов, в якому, заперечуючи проти заявлених вимог зазначив про неотримання податкових повідомлень рішень, тобто, неузгодженості боргу, а підпис юрисконсульта відповідача Вітер М.О. про отримання податкових повідомлень - рішень у графі "розписка в одержанні" є сумнівним та таким, справжність якого підлягає дослідженню в межах експертного дослідження ( відповідне клопотання про призначення експертизи, з цього приводу, висловлено у відзиві). Також представник відповідача вказував про здійснення заходів , направлених на оптимізацію діяльності підприємства шляхом скорочення штату робітників та підвищення рівня доходів та зазначав, що має можливість сплатити лише поточні зобов'язання, а з приводу боргу, ним було ініційовано звернення до позивача з питання реструктуризації боргу, на яке відповіді не отримано. Крім того, вказував про пропуск позивачем строків звернення до суду в контексті стягнення такої складової боргу, як пеня ( з приводу вказаного подано відповідне клопотання), а також зазначав, що дійсно, підприємство має борг, проте, подаючи відзив на позов, не погодився з сумою боргу, оскільки контролюючим органом не було надано докази, на його підтвердження.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в контексті хибності висновків відповідача. Так, зазначений представник вказував про відповідність позову вимогам ст.ст. 160,161 КАС України в контексті надання повного пакету документів на підтвердження обставин, в обґрунтування суми боргу. Крім того, представник зазначав про відсутність підстав для призначення експертизи з тих мотивів , що це призведе до затягування розгляду справи та вказав, що податкові повідомлення - рішення були направлені в установленому законом порядку засобами поштового зв'язку, а решта боргу взагалі виникла за несплати самостійно визначених зобов'язань, які, в силу ПК України, не підлягають оскарженню.

Представником відповідача подано заперечення до відповіді на відзив в контексті помилковості суми боргу.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Так, позивач вказував про наявність за відповідачем податкового боргу у заявленому розмірі з земельного податку та податку на нерухоме майно, посилаючись на наступне.

Позивачем було самостійно визначено податкові зобов'язання зі сплати за землю шляхом надання податкових розрахунків з земельного податку ( а.с.52-60), внаслідок неповної сплати яких утворився податковий борг, який складається з основного платежу:

- № від 02.02.2016 р. - 345111,74 грн;

- № від 16.02.2015 р. - 112334,31 грн;

- № від 06.05.2016 р. - 190611,97 грн;

- № від 31.01.2017 р. - 381554,80 грн., а загалом, на суму 1029612,82 грн; штрафна санкція - 57208,15 грн., нарахована контролюючим органом з підстав порушення строків сплати зобов'язань за цими та раніше нарахованими зобов'язаннями відповідними податковими повідомленнями - рішеннями, винесеними за наслідками камеральних перевірок своєчасності сплати узгоджених сум зобов'язань з земельного податку ( а.с. 61,68,73); пеня 148497,40 грн.

Враховуючи викладене, позивач вказував про існування боргу з земельного податку загалом у сумі 1235318,37 грн., який обґрунтовував карткою особового рахунку відповідача та розрахунком суми боргу ( а.с.7, 12-51).

Також, позивачем було самостійно визначено податкові зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки шляхом надання відповідної податкової декларації ( а.с.78).

Вказані зобов'язання не було сплачено у повному обсязі та за відповідачам утворився податковий борг з відповідного податку у розмірі, 84,31 грн., у т.ч. пеня 0,3 грн., що також підтверджено карткою особового рахунку відповідача та розрахунком суми боргу ( а.с7,.78-80).

Податковим органом було складено податкову вимогу від 12.09.2014 року № 1540-25 грн., яка була направлена на адресу відповідача та отримана уповноваженою особою ( а.с.10-11).

Посилаючись на несплату боргу з зазначених податків, позивач звернувся до суду з цим позовом.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно п.п.16.1.3 та п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Згідно п.46. 1 ст.46 ПК України - податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно ст. 286 ПК України, зокрема встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Згідно п. 287.3 ст. 287 ПК України - податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно п.56.11 ст.56 ПК України - не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили ( абз.4 п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Порядок та строки нарахування пені унормовані ст. 129 ПК України.

Відповідно до п. 59.1, п. 59.5 ст. 59 ПК України , у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175 п.14.1 статті 14 Кодексу).

Відповідно до пп. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пп.19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 ст. 95 ПКУ встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Розглядаючи вказану справу суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, сума боргу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі, 84,31 грн., у т.ч. пеня 0,3 грн. дійсно підтверджується матеріалами справи - відповідною декларацією та карткою особового рахунку, заборгованість виникла внаслідок неповної сплати зобов'язань, борг є узгодженим.

Щодо суми боргу з земельного податку загалом у сумі 1235318,37 грн., суд зазначає наступне.

Так, вказаний борг складається з основного платежу на суму 1029612,82 грн., який виник внаслідок неповної сплати самостійно визначених податкових зобов'язань зі сплати за землю за податковими розрахунками з земельного податку: № від 02.02.2016 р. - 345111,74 грн; № від 16.02.2015 р. - 112334,31 грн ; № від 06.05.2016 р. - 190611,97 грн; № від 31.01.2017 р. - 381554,80 грн., дійсно підтверджується матеріалами справи - зазначеною звітністю та карткою особового рахунку, борг є узгодженим.

Посилання відповідача у відзиві на позов, що контролюючим органом протиправно не було враховано сплату зобов'язань, отже сума боргу є меншою, суд відхиляє, оскільки вказані платежі, хоча і відбулись у 2015-2017 роках, здійснені на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року по справі за поданням № 820/452/15 про стягнення боргу внаслідок несплати зобов'язань за декларацією земельного податку за 2014 рік, отже, не охоплені періодом заборгованості, яка є предметом даної справи та виникла за період з 2015 р., та враховані і спрямовані на погашення боргу в порядку черговості ( а.с.94-104, 115-116).

Крім того, до вказаного боргу, як стверджував позивач, увійшла сума штрафних санкцій у розмірі 57208,15 грн.

З сумою штрафних санкцій у заявленому розмірі суд не погоджується через непідтвердження її у повному обсязі належними та допустимими доказами та зазначає наступне.

Так, позивачем податковим розрахунком земельного податку № від 06.05.2016 р. було самостійно нараховано штрафні санкції у розмірі 953,06 грн. ( а.с.23, 55-56), отже, вказана сума, в силу п.56.11 ст.56 ПК України, не підлягає оскарженню.

Також, податковою було проведено ряд камеральних перевірок своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов'язань із земельного податку результати яких викладені в актах № 4401/20-30-12-04/08162096, № 154/20-33-15-04-08/08162096, № 766-20-33-15-04-12/08162096 ( а.с.64-65, 69-70, 74-75) та свідчать про порушення граничних строків сплати.

На підставі вказаних актів відносно відповідача складено податкові повідомлення - рішення, яким останньому було визначено штрафні санкції, а саме: № від 28.11.2016 р. у розмірі 37766,21грн. ( направлено поштою та отримано уповноваженою особою, а.с.61-63), № від 21.01.2016 р. у розмірі 1771,80 грн. ( отримано під підпис головним бухгалтером, а.с.68), № від 19.10.2015 р. у розмірі 8669,98 грн. ( отримано під підпис головним бухгалтером, а.с.73).

Вказані податкові повідомлення - рішення оскаржені в адміністративному або судовому порядку не були, отже, зобов'язання - штрафні санкції за означеними є узгодженими та не сплачені, доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума узгоджених зобов'язань по земельному податку, яка підлягає стягненню з відповідача, складає суму штрафу за вказаними ППР, що є 48207,99 грн. та розміру штрафу у розмірі 953,06 грн., що був самостійно нарахований відповідача, що загалом становить 49161,05 грн.

Посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення боргу, у тому числі через неотримання податкових повідомлень - рішень, суд відхиляє, оскільки матеріали справи свідчать протилежне. Крім того, суд зазначає, що надання оцінки певним порушенням порядку складання та направлення податкових повідомлень - рішень є доцільним при розгляді спору про їх оскарження, а за відсутності такого та набуття нарахованими зобов'язаннями статусу узгоджених, відповідні заперечення платника не мають чіткої правової обґрунтованості.

Посиланням відповідача щодо не справжності підпису уповноваженої особи про отримання податкових повідомлень - рішень судом надано оцінку в ухвалі від 05.07.2018 року.

Щодо решти суми боргу за штрафними санкціями, позивачем не було надано відповідних підтверджуючих доказів, водночас сама по собі картка особового рахунку відповідача, без податкових повідомлень - рішень тощо у сукупності, не відповідає критеріям належності, допустимості та достатності доказів, які встановлені ст.ст. 73, 74,76 КАС України.

Крім того, до вказаного боргу, як стверджував позивач, увійшла сума пені 148497,40 грн., яка відповідачем не сплачена та сума якої підтверджена його КОР, з чим суд погоджується та, водночас не приймає відповідні доводи відповідача, вказані у запереченнях до відповіді на відзив, по-перше, з тих підстав, що суд повертає такі без розгляду через невиконання відповідачем приписів ст. 164 КАС України в контексті ненадання доказів направлення їх позивачу, по-друге, з огляду на той факт, що відповідач не оскаржував у судовому порядку відповідні дії з нарахування пені, доказів протилежного суду не надано.

Посиланням відповідача щодо пропуску позивачем строків звернення до суду в частині стягнення пені, надано судом оцінку в ухвалі від 05.07.2018 року.

Також, суд зазначає, що відповідачем не була оскаржена та/або виконана податкова вимога від 12.09.2014 року № 1540-25 грн., доказів протилежного суду не надано.

Позивач повідомив суд про наявність у відповідача відкритих рахунків в національній валюті в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, № 0600, № 0600, № 8253; АТ "Укрексімбанк", МФО 322313, № 7856, № 5158; Ф-я АТ "Укрексімбанк", МФО 351618, № 7218; АТ "Райффайзен банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805, № 3 ( а.с. 8 зворот - 9).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не у повному обсязі було доведено про наявність заявленої суми боргу, про стягнення якої він просить.

Сума боргу, яка підтверджена належними та допустимими доказами складає:

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки -84,31 грн., у т.ч. пеня 0,3 грн.;

- по земельному податку - основний платіж 1029612,82 грн., штрафна санкція 49161,05 грн., пеня 148497,40 грн., а загалом: 1227271,27 грн.

У свою чергу, відповідач не заперечував проти самого факту наявності боргу, про що вказано у відзиві.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд вказує про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення податкового боргу на суму, яка складає 1227355,58 грн., враховуючи, що відповідач не надав доказів підтвердження останньої.

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області ( 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) до Державного підприємства Міністерства оборони України - Харківської контори матеріально-технічного забезпечення ( 61064, м. Харків, вул. Цементна,3, ) про стягнення податкового боргу - задовольнити частково.

Стягнути з рахунків Державного підприємства Міністерства оборони України - Харківської контори матеріально-технічного забезпечення ( 61064, м. Харків, вул. Цементна,3, ) на користь Державного бюджету України суму податкового боргу у розмірі 1227355,58 грн. ( один мільйон двісті двадцять сім тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень 58 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 липня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.