Справа № П/811/1038/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2018 року справа № П/811/1038/17
головуючий суддя І інстанції - Хилько Л.І.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача): Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року у справі № П/811/1038/17 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.06.2017 року № .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 08.06.2017 року № , винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким відмовити задоволенні вимог адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що позивачем було відображено в податковому обліку, а саме віднесено до складу податкового кредиту операції з купівлі товару за червень 2015 року у ТОВ «ДОРСС» по фактично не встановленому ланцюгу постачання товару. При цьому за ФОП ОСОБА_1 рахується дебіторська та кредиторська заборгованість на загальну суму 285 000 грн., що свідчить про те, що вугільна продукція, за яку перераховано кошти у червні 2015 року платником податків не отримана.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не направив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець Гайворонською районною державною адміністрацією 07.09.2005 року та перебуває на податковому обліку в Голованівській ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та є платником податку на додану вартість.

У період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 здійснював такі види діяльності:

- роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах;

- роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах;

- інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

В період з 19.04.2017 р. по 04.05.2017 р. посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.04.2014 року по 31.12.2016 року, за результатами якої 13.05.2017 р. складено Акт 54/11-28-13-03/НОМЕР_2 (а.с.9-60).

Перевіркою встановлено порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків занижено податок на додану вартість за червень 2015 року в сумі 47500,00 грн.

На підставі вищевказаних висновків було винесено податкове повідомлення-рішення № від 08.06.2017 р., яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем: податок на додану вартість, у сумі 59375,00 грн., в тому числі 47500,00 грн. - за основним платежем, 11875,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.8).

Визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано всіх обов'язкових вимог чинного законодавства, пов'язаних з формуванням податкового кредиту та виникненням податкового зобов'язання. При цьому чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання, зокрема, тими, які не були постачальниками товарів (послуг), на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивач у періоді, що перевірявся, мав взаємовідносини з ТОВ "ДОРСС".

01.06.2015 року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "ДОРСС" (продавець) укладено Договір купівлі - продажу № 24/06, згідно якого ТОВ "ДОРСС" зобов'язується передати у власність ФОП ОСОБА_1, покупець зобов'язується прийняти та оплатити вугільну продукцію (а.с.124-125).

Позивач здійснив попередню оплату за товар в розмірі 285000,00 грн. в тому числі ПДВ - 47500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.91).

ТОВ "ДОРСС" виписано ФОП ОСОБА_1 податкову накладну № 2 від 05.06.2015 року (а.с.92).

Факт виконання сторонами взятих на себе зобов'язань підтверджується:

1) специфікаціями від 01.06.2015 року та (а.с.125, зворот, 126);

2) видатковою накладною № 5 від 25.03.2016 року (а.с.127);

3) актом прийому - передачі вугільної продукції від 25.03.2016 року (а.с.128).

Факт оплати товару підтверджується платіжним дорученням № 555 від 05.06.2015 року (а.с.91).

При цьому у власності позивача є вантажний сідловий тягач, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.143).

ФОП ОСОБА_1 у своїй діяльності використовує найману працю, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями трудового договору, табелю робочого часу та звіту про суми нарахованої заробітної плати (а.с.137-142).

Перевезення придбаного у ТОВ "ДОРСС" товару підтверджується копіями товарно-транспортних накладних (а.с.129-133).

Зберігання товару відбувалось на території комплексу, що розташований на земельній ділянці площею 1,7587 га. та належить позивачу відповідно до договору купівлі - продажу від 13.04.2012 року та витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.134-136).

В подальшому придбаний у ТОВ "ДОРСС" товар реалізований позивачем КО "Бершадська РДЮСШ "Ровесник", відділу освіти Гайворонської РДА, КУ "Балтська ЦРЛ" та Гайворонський ПАЛ, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунків, накладних та платіжних доручень (а.с.144 - 154).

Виходячи із змісту перелічених вище документів в їх сукупності, якими позивач підтверджує виконання договорів з контрагентом, вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що до вказаних первинних документів у податкового органу претензій не виникало.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача правових підстав для віднесення сум придбаного товару до складу податкового кредиту.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між позивачем та вказаним контрагентом були, зокрема здійснені на підставі аналізу діяльності контрагента по ланцюгу постачання, згідно податкової інформації Славутської ОДПІ від 22.10.2015 року № 174 «З питань проведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ДОРСС», відповідно до якої не було підтверджено правомірність здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ДОРСС» із ТОВ «ІСА ГРУПП». Разом з тим, такі висновки без встановлення у судовому порядку будь-яких обставин стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, носять лише характер припущень про те, що у вказаних контрагентів відсутні власні основні засоби, складські приміщення, трудові ресурси, транспортне та торгівельне обладнання, при цьому відповідачем не зазначено конкретних доказів на підтвердження таких припущень, як це передбачено частиною 2 статті 78 КАС України.

Крім того, Податковий кодекс України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Натомість, висновки податкового органу щодо відсутності підстав у позивача віднесення до складу податкового кредиту сум придбаного товару сформовані, виходячи з недотримання податкової дисципліни іншими суб'єктами господарювання, зокрема тими, які не були постачальниками товарів (послуг) за вказаний період, в силу приписів ст. 61 Конституції України, є неприпустимим, тому як юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року у справі № П/811/1038/17 - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 03 липня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко