Справа № 823/571/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2018 року справа № 823/571/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.,

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року (суддя Черниш О.А.) по справі №823/571/18 за позовом ОСОБА_1 до судді Черкаського окружного адміністративного суду Гарань Сергія Миколайовича про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування ухвал, та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати неправомірними дії судді Черкаського окружного адміністративного суду Гараня Сергія Миколайовича щодо прийняття ухвали від 25.09.2017 року про відкриття провадження в адміністративній справі №823/1457/17;

2) визнати протиправною та скасувати ухвалу від 25.09.2017 року про відкриття провадження в адміністративній справі №823/1457/17;

3) визнати протиправною та скасувати ухвалу від 11.10.2017 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №823/1457/17;

4) визнати виконавчий лист, виданий Черкаським окружним адміністративним судом по адміністративній справі №823/1457/17, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року відмовлено у відкриті провадження в даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити матеріали справи до суду першої інстанції для прийняття до провадження. Апеляційна скарга фактично обґрунтована не згодою з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний спір не є справою адміністративної юрисдикції. Позивач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував того, що вказану справу передано до Кіровоградського окружного адміністративного суду за підсудністю постановою Київського апеляційного адміністративного суду, а ст.30 КАС України встановлено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. З цих підстав позивач вказує на те, що суд першої інстанції був зобов'язаний відкрити провадження в адміністративній справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає,

що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, фактично підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стала незгода з процесуальними діями та рішеннями, вчиненими/прийнятими суддею Черкаського окружного адміністративного суду Гаранем С.М. при розгляді адміністративної справи №823/1457/17.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у КАС України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Разом з тим, суд та суддя при розгляді справ не виконують публічно-владних управлінських функцій, а здійснюють повноваження відповідно до норм процесуального закону, спрямовані на вирішення спору між сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі.

Конституційний Суд України в рішенні №6-рп/2001 від 23 травня 2001 року вказав, що виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ і справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, учинених у зв'язку з розглядом судових справ. Така позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів».

Отже, в даному випадку суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М. не є суб'єктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, та відповідно не може бути відповідачем у справі про оскарження його рішень та дій, вчинених під час здійснення ним правосуддя.

Суд першої інстанції правильно вказав на те, що дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Оскільки спір у даній справі виник у зв'язку з незгодою позивача з процесуальними діями та рішеннями судді, вчиненими/прийнятими ним при розгляді адміністративної справи, тому їх оскарження можливе лише в порядку перегляду судових рішень у цій справі, передбаченому КАС України.

Посилання позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду, якою цю справу передано за підсудністю до Кіровоградського окружного адміністративного суду, не можуть свідчити про необґрунтованість вищенаведених висновків суду першої інстанції, оскільки вказаним судовим рішенням не вирішувалося питання щодо поширення юрисдикції адміністративних судів на вказану справу.

Щодо позовної вимоги про визнання виконавчого листа, виданого Черкаським окружним адміністративним судом по адміністративній справі №823/1457/17, таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що відповідно до статті 374 КАС України це питання має вирішуватися судом, який видав виконавчий лист, в межах розгляду адміністративної справи №823/1457/17.

За таким обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і правомірно відмовив у відкритті провадження з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.107 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року по справі №823/571/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.07.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк