Справа № 804/549/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року Справа № 804/549/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Чорній М.В.
за участю:
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з Іноземними інвестиціями «Новофарм» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем з виконання наказу № 904/6620/17 від 11.08.2017 р., який виданий господарським судом Дніпропетровської області, не було стягнуто з боржника на користь стягувача присуджених сум, а відтак, за приписами ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", підстави для стягнення виконавчого збору були відсутні, оскільки сума виконавчого збору обраховується від розміру фактично стягнутих сум.
Відповідно до ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документу стягувачеві є підставою для припинення виконавчого провадження за наказом місцевого господарського суду та для стягнення державним виконавцем виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Проте з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем не було здійснено ніяких виконавчих дій, а отже спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню, у звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача предявлені позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 р. у справі № 904/6620/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Новофарм» на користь Приватного акціонерного товариства «НАСІННЕВЕ» заборгованості за договором фінансової допомоги в розмірі 9 998 344,76 грн. та суми 50 % річних в розмірі 35 43 653,18 грн., а також судовий збір в розмірі 203 129,97 грн.
На виконання вищенаведеного рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 р. було видано наказ № 904/6620/17 від 11.08.2017 р. про стягнення з TOB з II «Новофарм» заборгованості в загальній сумі 13 745 126,94 грн.
15.09.2017 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54725234 з примусового виконання наказу про стягнення з TOB з II «Новофарм» заборгованості в загальній сумі 13 745 126,94 грн.
27.12.2017 р. Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання, на підставі заяви останнього.
28.12.2017 р. державним виконавцем Русецькою О.О. винесено постанову про стягнення з TOB з II «Новофарм» виконавчого збору у розмірі 1 374 512,70 грн., в межах виконавчого провадження № 55477951.
Правомірність та обґрунтованість постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28.12.2017 року про стягнення виконавчого збору з ТОВ з ІІ «Новофарм» у розмірі 1 374 512 грн., в межах виконавчого провадження № 55477951, є предметом спору який подано на вирішення суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів та, осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами п.п.1, 3 ч.1, ч.4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно з ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня припинення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
В силу п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження припиняється, якщо, зокрема, стягувач подав письмову заяву про припинення виконавчого провадження.
У разі припинення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається (ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»). Про припинення виконавчого провадження та повернення стягувачу авансового внеску виконавець вносить постанову (ч.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Так, суд звертає увагу, що державним виконавцем з виконання наказу № 904/6620/17 від 11.08.2017 р., що виданий господарським судом Дніпропетровської області, не було стягнуто з боржника на користь стягувача присуджених сум (ні повністю, ні частково), а тому, за приписами ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", підстави для стягнення виконавчого збору були відсутні, оскільки сума виконавчого збору обраховується від розміру фактично стягнутих сум, з огляду на те, що підставою повернення виконавчого листа стало не фактичне виконання судового наказу, а заява стягувача, подана в порядку ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", про повернення виконавчого документу стягувачу.
Відповідно до наведених вище положень Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документу стягувачеві є підставою для припинення виконавчого провадження за наказом місцевого господарського суду та для стягнення державним виконавцем виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку що при винесені спірної постанови від 28.12.2017 року про стягнення виконавчого збору з ТОВ з ІІ «НОВОФАРМ» у розмірі 1374512,70 грн. в межах виконавчого провадження № 55477951, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством, з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України,-

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Новофарм» судові витрати по справі в розмірі 1 762 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 05 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3