Справа № 808/969/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 липня 2018 року Справа № 808/969/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Вельможко К.С.,

позивача: не зявився,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_2 (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт.Веселе, вул.Лучиста, буд.2-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул. Українська, буд.50, )

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2018 ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача за №Л-728-705/0/18-18 від 19.03.2018;

- зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010.

Ухвалою суду від 23.03.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.04.2018 відкрито провадження у справі, в процесі підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання по справі на 27.04.2018.

Ухвалою суду від 27.04.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням сторін для примирення до 21.05.2018.

Ухвалою суду від 14.05.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

21.05.2018 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 21.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.06.2018.

Згідно наказу №35 від 01.06.2018 суддя перебував у відрядженні з 06.06.2018 по 08.06.2018.

Розгляд справи перенесено на 14.06.2018. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 02.07.2018.

У судовому засіданні 02.07.2018, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

У відповідності до вимог ч.1 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу "Акорд".

Позивач в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Позиція позивача викладена в позовній заяві, а також у відповіді на відзив на позов від 26.04.2018. Зокрема, зазначено, що відмова відповідача не містить жодної із підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). В матеріалах справи не мається жодних доказів від Держгеокадастру, чим саме місце розташування бажаної земельної ділянки 2 га не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Позивач вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області незаконно відмовило йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому такі дії необхідно визнати протиправними та зобов'язати відповідача, з метою відновлення його порушеного права, видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Представник відповідача проти позову заперечив та наполіг на розгляді справи по суті відповідно до ч. 5 ст.205 КАС України. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Зазначив, що на розгляді у Головному управлінні Держгеокадастру у Запорізькій області перебувало клопотання ОСОБА_2 від 20 лютого 2018 року № Л-728/0/17-18 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області. Листом від 19.03.2018 № Л-728-705/0/17-18 Головне управління повідомило, що відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Веселівської селищної ради Запорізької області. Вказана відмова була обумовлена невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до законів нормативно- правових актів (частина сьома статті 118 ЗК України). Крім того, на думку відповідача, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, суд першої інстанції візьме на себе невластиві йому функції суб'єкта владних повноважень. Тому суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів. Зважаючи на викладене, відповідач просив у позові відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до Довідки Веселівської селищної ради від 11.12.2017 №02-05-11/1430 ОСОБА_2, який мешкає за адресою: вул. Лучиста, 2а смт. Веселе Запорізької області не отримував у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Веселівської селищної ради (а.с.101).

20.02.2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою №3 від 20.02.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010 (а.с.9, 25)

До заяви додані викопіювання вільної земельної ділянки розміром 2 га по Веселівській селищній раді, кад. №:09:014:0010, копія паспорту позивача та ідентифікаційного коду, копія Витягу з ДЗК на вільну бажану земельну ділянку, Витяг № НВ-017 від 19.12.2017, копія довідки Веселівської селищної ради від 11.12.2017 №02-05-11/1430 (а.с.10-11, 13-16, 26-27, 29-32).

Листом від 19.03.2018 за № Л--728-705/0/18-18 Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки, оскільки місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів ( ч.7 ст.118 ЗК України) (а.с.28).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (ч. 4 ст. 5 цього Закону).

Крім того, ст. 33 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Позивач, звернувшись до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначив про використання її для ведення особистого селянського господарства.

Позивач має спеціальність агронома, що підтверджується копією Диплома ТВ № 916181 від 17.11.1990 (а.с.104).

За змістом ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з положеннями ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи встановлено та не заперечувалося у судовому засіданні відповідачем, що позивачем до заяви були надані всі необхідні документи.

При цьому, у листі-відмові від 19.03.2018 за №Л-728-705/0/18-18 ГУ відповідачем не зазначено жодної з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, для відмови в наданні позивачу за його заявою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки площею 2,0 га.

Відповідачем не надано доказів, чим саме місце розташування бажаної земельної ділянки 2 га не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи письмові докази, що бажана земельна ділянка вільна, на неї немає жодних обмежень, обтяжень (копія Витягу з ДЗК, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія довідки з Веселівської селищної ради) (а.с.56-59, 73-75).

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010, діяло не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України.

Щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, то суд зазначає наступне.

Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року в справі №816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отож, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд також зазначає, що Ухвалою суду від 27.04.2018 провадження у справі зупинялося за клопотанням сторін для примирення до 21.05.2018.

02.05.2018 позивач повторно, з урахуванням вимог відповідача щодо оформлення документів, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою №3 від 02.05.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010 (а.с.130)

Листом від 30.05.2018 за № П--2237-1851/0/18-18 Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області знову відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки, оскільки місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів ( ч.7 ст.118 ЗК України) (а.с.131).

З огляду на зазначене, а також враховуючи встановлений у судовому порядку факт протиправності дій відповідача та, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010.

На думку суду, в даному випадку втручання зумовлено досягненням правомірної цілі, оскільки зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 гектари, не відновить порушених прав позивача та в подальшому, у разі невиконання відповідачем судового рішення, спричинить чергове звернення до суду.

Подібного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12 січня 2017 року (справа № К/800/21531/16) та від 07 грудня 2017 року (справі № К800/20312/17).

Таким чином, підсумовуючи все викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1). Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності(ч.3).

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вищезазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відповідачем у справі є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1409,60 грн., що підтверджується платіжними квитанціями від 19.03.2018 (а.с.3).

Сплачена сума судового збору підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Лучиста, буд.2-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010, викладену у листі за №Л-728-705/0/18-18 від 19.03.2018.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати ОСОБА_2 (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Лучиста, буд.2-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія СА № 278344, виданий Веселівським РВУМВС України в Запорізькій області) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара ріллі по Веселівській селищній раді Веселівського району Запорізької області, з кадастровим №:09:014:0010. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50, ) на користь ОСОБА_2 (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Лучиста, буд.2-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05.07.2018.

Суддя І.В.Садовий