Справа № 820/80/16
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/80/16
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Бенедик А.П. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Маматова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 р. (ухвалене суддею Тітовим О.М., повний текст якого виготовлений 08.02.2018 р.) по справі № 820/80/16

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Харківської області, третя особа Прокурор Харківської області державний радник юстиції 3 класу Данильченко Юрій Броніславович,

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення відшкодування за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Харківської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати незаконним та скасувати наказ прокурора Харківської області № 3389к від 14.12.2015 р. про звільнення позивача з посади прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова та з органів прокуратури Харківської області; поновити позивача в органах прокуратури Харківської області; поновити його на посаді прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова; стягнути з прокуратури Харківської області на користь позивача відшкодування за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 р. по день винесення рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 р., у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.04.2017 р. скасовано вищевказані судові рішення з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,

Судові рішення скасовані Вищим адміністративним судом України, у зв'язку з тим, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 60 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 40 КЗпП України, належним чином не з'ясовано: чи пропонувалося ОСОБА_1 подати заяви про переведення до іншого органу прокуратури; чи були в органах прокуратури вакантні посади, на які могло бути здійснено переведення з дотриманням необхідних умов, передбачених законом і не досліджувалися докази та не встановлювалися обставини щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а апеляційний суд порушення, допущені судом першої інстанції, не виправив, фактичні обставини, які мають суттєве значення не встановив, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не перевірив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 р. позов задоволено частково, а саме: визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Харківської області № 3389к від 14.12.2015 р. про звільнення позивача з посади прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова та з органів прокуратури Харківської області; поновлено позивача на посаді прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова з 15.12.2015 р.; стягнуто з прокуратури Харківської області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 р. по день винесення рішення в розмірі 175585, 77 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про прокуратуру», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 наказами прокуратури Харківської області № 1314к від 10.07.2013 р. призначено стажистом на посаду прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області на умовах строкового трудового договору з 10.07.2013 р. по 10.07.2014 р.; № 844к від 29.05.2014 р. призначено на посаду прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області; № 2489к від 28.11.2014 р. переведено на посаду прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова.

Наказом Генеральної прокуратури України № 92ш від 23.09.2015 р., у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 р. місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізацій міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, виключено штатний розпис прокуратури Жовтневого району м. Харкова та включений штатний розпис Харківської міської прокуратури № 2.

10.10.2015 р. прокурором Харківській області відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та п. 5-1 «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», попереджено ОСОБА_1 про можливе його звільнення з 14.12.2015 р. із займаної посади та органів прокуратури, у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»), у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі, оскільки наказом Генеральної прокуратури України № 92ш від 23.09.2015 р. з 15.12.2015 р. вносяться зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, якими передбачено скорочення посади, яку займає позивач.

Згідно рейтингового списку № 2 Харківської міської прокуратури № 2 Харківської області. позивач проходив тестування для зайняття посади прокурора в цій прокуратурі та зайняв 56 місце з підсумковим балом «81.7».

Наказом Прокуратури Харківської області № 3389к від 14.12.2015 р. ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова та з органів прокуратури Харківської області, у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Не погодившись із наказом відповідача про його звільнення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування оскаржуваного наказу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що наказ відповідача про звільнення позивача необґрунтований і прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а позивача поновлено на посаді.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що ст. 12 та Додаток до цього Закону набирають чинності з 15.12.2015 р.

Відповідно до пп. в) п. 5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України "Про прокуратуру", до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" , прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Умови та порядок звільнення визначені у статті 60 цього Закону, згідно з якою прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: 1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п'ятнадцяти днів; 2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; 3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстави, зазначеної у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Судовим розглядом встановлено, що 10.10.2015 р. прокурором Харківській області попереджено ОСОБА_1 про можливе його звільнення з 14.12.2015 р. із займаної посади та органів прокуратури, у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури.

Прокуратурою Харківської області не було одночасно з попередженням запропоновано ОСОБА_1 усі наявні вакантні посади, які він може займати відповідно до своєї кваліфікації.

Судом, відповідно до ч. 5 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України, для усунення недоліків встановлених ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.04.2017 р., витребувано з прокуратури Харківської області інформацію, а саме: чи пропонувалося ОСОБА_1 подати заяву про переведення до іншого органу прокуратури; чи були в органах прокуратури вакантні посади, на які могло бути здійснено переведення ОСОБА_1, з дотриманням необхідних умов передбачених законом та доказів щодо встановлення факту ліквідації чи реорганізація прокуратури Жовтневого району м. Харкова.

Згідно інформації, наданої прокуратурою Харківської області № 05/2-3-16 від 19.06.2017 р. на вищезазначений запит, на день звільнення ОСОБА_1 в органах прокуратури Харківської області були відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення.

Проте, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не дотримана процедура звільнення та порушені трудові гарантії позивача, оскільки звільнення прокурора за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» можливо лише при дотриманні вимог, передбачених статтею 60 цього Закону, що також відповідає вимогам ч. 2 ст. 40 КЗпП, згідно з якою звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу Генеральної прокуратури України № 92ш від 23.09.2015 р. реорганізація органів прокуратури проводиться з 15.12.2015 р., але позивача звільнено з посади 14.12.2015 р., тобто раніше фактичного проведення реорганізації.

На дату звільнення позивача з роботи (14.12.2015 р.) діяв штатний розпис прокуратури Харківської області на 10.10.2015 р. зі штатною чисельністю 788 штатних одиниць, а станом на 15.12.2015 р. діяв штатний розпис, який розроблявся на виконання вимог наказу Генеральної прокуратури України № 92ш від 23.09.2015 р., зі штатною чисельністю 801 штатна одиниця.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст 77, 243, 271, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 по справі № 820/80/16 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді А.П. Бенедик В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 02.07.2018 р.