Справа № 808/4017/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2018 року справа № 808/4017/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю.,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року (головуючий суддя Прасов О.О.)

у справі № 808/4017/17

за позовом ОСОБА_1,

до Головного управління ДФС у Запорізькій області,

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на суму 25609,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2014 прийнято Закон України №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно якому з 01.01.2015 введено в дію податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Оскільки вказаний податок відноситься до місцевих податків, його розмір мав бути встановлений відповідною міською радою. При цьому, встановлений рішенням Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 місцевий податок на нерухоме майно, на думку позивача, може бути застосовано не раніше як за 2017 рік, а не за 2016 рік. Рішення Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 офіційно оприлюднене до 15.07.2016, а тому 2016 рік є роком, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування цього елементу податку, тобто 2017 року.

Також позивачем зазначено, що відповідно до пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку і надіслання податкового повідомлення-рішення мало бути здійснено відділенням у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, або самою Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області. Проте, обчислення суми податку і надіслання податкового повідомлення-рішення всупереч вказаним вимогам здійснене контролюючим органом обласного рівня, а саме ГУ ДФС у Запорізькій області (начальником відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2), яка не є посадовою особою того контролюючого органу, уповноваженого згідно пп.266.7.1. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України на підписання податкового повідомлення-рішення. Крім того, податкове повідомлення-рішення є прийнятим 21.08.2017 та надісланим вже після 1 липня 2017 року, що суперечить зазначеним вимогам.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що застосування контролюючим органом положень Податкового Кодексу України та рішень органу місцевого самоврядування з метою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік є обґрунтованим.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, що начальник відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2 не є посадовою особою контролюючого органу, уповноваженого згідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України на підписання податкового повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017, суд зазначив, що позивачем не оскаржуються дії начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2 щодо своєчасності здійснення адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а предметом спору є законність винесення податкового повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017. При цьому, наявність затримки у формуванні податкового повідомлення-рішення не вливає на обов'язок позивача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач в апеляційній скарзі наполягає на викладених в позовній заяві обставинах, зазначає, що елемент податку на нерухоме майно безпідставно та передчасно застосований відповідачем за 2016 рік, оскільки такий елемент податку на нерухоме майно, встановлений рішенням Запорізької міської ради № 30 від 26.02.2016, може бути застосований до розрахунку податку і подальшої його сплати не раніше як за 2017 рік.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.06.2018.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідачем поданий на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Позивачем подана відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач наполягає на своїй позиції щодо нарахування контролюючим органом податку на нерухоме майно за 2016 рік. Крім того, просить провести судове засідання без участі позивача.

Також відповідач подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника відповідача в дане судове засідання.

Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання, оскільки відповідачем не зазначено жодних поважних причин неявки. Крім того, суд апеляційної інстанції не визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, зокрема, відповідача, тому відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, за позивачем - ОСОБА_1 зареєстровано відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно 2 об'єкти нерухомого майна:

1) житловий будинок загальною площею 603,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2;

2) квартира загальною площею 68,38 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Відділом адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області 21.08.2017 сформовані податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: №11803-13 від 21.08.2017 на суму 25609,36 грн. та №11804-13 від 21.08.2017 на суму 1379,97 грн. щодо нарахування зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які вручені позивачу 28.08.2017.

Вказані податкові повідомлення-рішення підписані начальником відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2

Не погодившись з нарахованим податковим зобов'язанням за податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» №11803-13 від 21.08.2017 на суму 25609,36 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно розрахунку, надісланого разом із податковим повідомленням-рішенням, сума в розмірі 25000,00 грн. нарахована у зв'язку із наявністю у власності позивача вищевказаного житлового будинку та виходячи з рішення Запорізької міської ради, яким встановлено місцевий податок в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно пп. 266.6.1 п.266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

За правилами п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірах, що не перевищує визначену цим пунктом величину, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою податку на майно, який належить до місцевих податків (пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України).

Відповідно до пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

За правилами пп.12.3.2-12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01.01.2016, установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Також Законом № 909-VIII від 24.12.2015 внесено зміни до п.266.7 ст.266 ПК України, якою встановлений порядок обчислення суми податку.

Так, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, зокрема, у такому порядку:

за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку (пп. «в» пп.266.7.1 п.266.1 ст.266 ПК України);

сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості (пп. «г» пп.266.7.1 п.266.7 ст. 266 ПК України);

за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку) (пп. «ґ» пп.266.7.1 п.266.7 ст. 266 ПК України).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

З огляду на наведені норми в їх сукупності, апеляційний суд зазначає, що у 2016 році фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів житлової нерухомості податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об'єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Як встановлено судом, рішенням №8 від 28.01.2016 Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про затвердження Положень про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та ставки земельного податку на земельні ділянки на 2016 рік» встановлено ставки податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб у розмірі 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (1,378 грн.).

Рішенням Запорізької міської ради «Про затвердження Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)» №5 від 28.01.2015 з урахуванням внесених змін рішеннями міської ради від 30.06.2015 №5, від 26.02.2016 №30, ставки податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено у розмірі 2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Також пп. 2.7.1 п.2.7частини 2 Положення доповнено підпунктом «ґ», згідно якому за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, в тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, починаючи з 1 січня 2016 року збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість доводів позивача, що оскільки рішення Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 офіційно оприлюднене до 15.07.2016, тому 2016 рік є роком, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування цього елементу податку, тобто 2017 року.

В даному випадку застосуванню підлягають положення наведеного вище п.4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 24.12.2015 №909-VIII, які ані на час прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, ані на час вирішення спору між сторонами в установленому порядку неконституційними не визнані.

Такий же висновок щодо застосування п.4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 24.12.2015 за №909-VIII висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 08.05.2018 у справі №825/1403/17, і відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховуються апеляційним судом.

Отже, при визначенні позивачеві податковим повідомленням-рішенням №11803-13 від 21.08.2017 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган вірно застосував встановлені відповідними органами місцевого самоврядування та діючі у 2016 році ставки податку і виходив з того, що загальна площа об'єкта нерухомого майна (житлового будинку №11 по вул.Ясна у с.Сонячне Запорізького району Запорізької області) становить 603,9 кв.м., тобто перевищує передбачені пп.«ґ» пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України 500 кв.м. Тому збільшення на 25000,00 грн. суми податку, розрахованої відповідно до пп.«в»-«г» пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України на 2016 рік для позивача, є законним і обґрунтованим.

Стосовно доводів позивача, що начальник відділу адміністрування податків ГУ ДФС у Запорізькій області не є посадовою особою контролюючого органу, уповноваженого згідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України на підписання податкового повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку, що у розумінні пп.266.7.1. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України контролюючим органом є саме ГУ ДФС у Запорізькій області, яке і прийняло податкове повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017, а відділення у Дніпровському районі м.Запоріжжя Запорізької ОДПІ - є органом сервісного обслуговування платників податків.

Відповідно до п.41.1 ст.41 ПК України в редакції на час прийняття означеного податкового повідомлення-рішення контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Підпунктом 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України такі функції як здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, покладені саме на контролюючі органи.

Функції державних податкових інспекцій визначені ст.19-3 ПК України, суть яких полягає у сервісному обслуговуванні платників податків.

З приводу посилання позивача на недотримання відповідачем вимог пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України в частині строку надсилання (вручення) платнику податку контролюючим органом податкового повідомлення-рішення про сплату суми, а саме: до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), суд першої інстанції вірно виходив з того, що предметом спору у даній справі є законність прийняття податкового повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017. Дії посадової особи Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо своєчасності здійснення адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачем в даній справі не оскаржуються.

Крім того, наявність затримки у формуванні податкового повідомлення-рішення №11803-13 від 21.08.2017 не вливає на обов'язок позивача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і не є підставою для визнання означеного податкового повідомлення-рішення протиправним і його скасування.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року у справі № 808/4017/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко