Справа № 214/5154/17(2-а/214/256/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2018 року справа № 214/5154/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю.,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради

на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року (суддя Чернова Н.В.)

у справі №214/5154/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, в якому просила визнати протиправною невиплату відповідачем компенсації вартості квитків та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості квитків на проїзд за 2016 рік у сумі 531,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у відшкодуванні коштів, витрачених на оплату проїзду, за 2016 рік, оскільки відсутність цільового бюджетного фінансування, на що посилається відповідач, не може бути підставою для такої відмови.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що виплата постраждалим від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії компенсації вартості проїзду передбачено ст. 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для невиконання гарантій, взятих на себе державою, по відношенню до визначеної категорії осіб.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач наполягає на тому, що відшкодування коштів, витрачених позивачем на оплату проїзду, за 2016 рік провести неможливо через відсутність відповідного бюджетного фінансування.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 є особою, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії (посвідчення серія АВ №149030), має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

21.06.2016 позивач звернулась до відповідача із заявою про відшкодування вартості проїзду на загальну суму 531,13 грн. на підставі поданих проїзних квитків.

Листом №Л-593/060 від 19.05.2017 Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради повідомило позивача про відсутність субвенцій з державного бюджету України місцевим бюджетам на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Крім того, відповідач зазначив, що п. 13 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 759 (а.с. 6).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

ОСОБА_2 спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв'язання пов'язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлені гарантовані державою компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 1.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надається безплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

Фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством (ст.63 цього Закону).

Відповідно до п.13 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, в редакції, що діяла на час звернення позивача до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, відшкодування громадянам один раз на рік вартості проїзду міжміським транспортом до будь-якого населеного пункту України та у зворотному напрямку (без врахування пересадок) здійснюється за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом та за місцем реєстрації громадян на підставі проїзних квитків, пред'явлених управлінню (відділу) праці та соціального захисту населення райдержадміністрації, виконкому міських, районних у містах рад.

При цьому сума відшкодування вартості проїзду залізничним транспортом не повинна перевищувати вартості проїзду у плацкартному або купейному вагоні швидкого поїзду, а також у вагонах другого класу швидкісного поїзду.

Подальше внесення змін до вказаного Порядку змін, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 759, якою виключено абз.1, 2 п. 13 Порядку, ніяким чином не впливає на гарантовану державою особам, постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи, компенсацію проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом.

Посилання відповідача на відсутність виділених з Державного бюджету коштів як на причину невиконання покладеного на нього обов'язку по проведенню компенсації вартості квитків за проїзд за 2016 рік, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення в справах «Кечко проти України», «Бурдов проти Росії»).

Отже, оскільки компенсація проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом особам, віднесеним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до категорії 1, гарантована державою; нарахування та виплати, передбачені вказаним Законом проводять органи соціального захисту населення (п.3 Порядку № 936), апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача і зобов'язання останнього компенсувати понесені позивачем витрати.

Суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року у справі №214/5154/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко