Справа № 489/4590/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/4590/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі - Управління патрульної поліції) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 вересня 2017 року серії АР №642357, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що інкриміноване йому Управлінням патрульної поліції порушення правил дорожнього руху є безпідставним, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення.

Пояснюючи обставини правопорушення, позивач наполягав на тому, що часткове пошкодження зовнішнього корпусу розсіювача заднього світлового приладу не може вважатися порушенням правил дорожнього руху.

Окрім того, позивач акцентував увагу на тому, що при винесенні спірної постанови суб'єкт владних повноважень порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не був складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, не роз'яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП, не надано права скористатися юридичною допомогою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Суд скасував постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 642357 від 14 вересня 2017 року, винесену щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Суд погодився з доводами позивача, що йому не було роз'яснено його права та обов'язки та не надано можливості отримати правову допомогу.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Управління патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Головним доводом апеляційної скарги є те, що пошкоджені світлові прилади транспортного засобу унеможливлюють подальшу його експлуатацію, виключають нормальне їх функціонування та може спровокувати зіткнення.

На користь такого доводу, за твердженням апелянта, свідчить п.31.4.3 г. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), який забороняє експлуатацію транспортних засобів, якщо на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з'явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляції та про скасування рішення суду першої інстанції.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

14 вересня 2017 року о 10:40 год. позивач керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр. Богоявленський, 319 та за порушення п.31.4.3 г. ПДР (на світлових приладах немає розсіювачів) був зупинений інспекторами Управління патрульної поліції.

Надаючи пояснення інспектору патрульної поліції, ОСОБА_1 свою вину не визнав, стверджуючи, що розсіювач світлового приладу пошкоджений, але наявний, що виключає порушення ПДР.

Однак, інспектор патрульної поліції поважав вказані обставини такими, що не заслуговують на увагу та прийняв постанову серії АР №642357, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та зробив обґрунтовані висновки про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Понад те, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суб'єктом владних повноважень не було роз'яснено позивачу прав та обов'язків, а також не надано можливості скористатися правовою допомогою.

Втім, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, скасовуючи рішення суб'єкта владних повноважень, помилково не закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, як того вимагає п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Вказаного вище висновку, суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Відповідно до п.31.4.3 г. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, якщо на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Згідно з ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, його експлуатація забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що патрульною поліцією для притягнення особи до відповідальності за наведеними вище порушеннями повинен бути доведений факт відсутності на світлових приладах транспортного засобу розсіювачів, використання на транспортному засобі розсіювачів і ламп, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Іншими словами, саме відсутність розсіювача на світловому приладі може вказувати на наявність порушення вимог п.31.4.3 г. ПДР.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції був проаналізований відеозапис з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що розсіювач на світловому задньому правому приладі лише частково пошкоджений, але наявний.

Це також підтверджується і змістом спірної постанови та наданими фотографіями безпосередньо самого розсіювача, які містяться в матеріалах справи.

Представник апелянта в апеляційній скарзі наголошує на тому, що саме пошкодження світлового приладу унеможливлює подальшу експлуатацію транспортного засобу, оскільки виключає нормальне його функціонування та може спровокувати зіткнення.

Проте, таке трактування нормативного акта, є на думку суду апеляційної інстанції невірним, адже правовими нормами, що наведені вище, чітко сформульований склад адміністративного правопорушення, передбаченого п.31.4.3 г. ПДР.

Далі, суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, виявив обставини про те, що відповідач при прийнятті спірної постанови, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, останній повідомивши позивача про складання спірної постанови не ознайомив його з правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Викладене свідчить про те, що відповідач позбавив позивача права взяти участь у розгляді справи, так само, як і дати пояснення по суті адміністративного правопорушення, заявити клопотання про надання доказів, скористатись правовою допомогою при розгляді справи, надати будь-які пояснення та документи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивача притягнули до відповідальності з порушенням вимог законодавства про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з викладеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування спірної постанови суб'єкта владних повноважень.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що скасовуючи спірну постанову необхідно закрити справу про адміністративне правопорушення, що помилково не було зроблено судом першої інстанції, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, беручи до уваги відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, постанова від 14 вересня 2017 року, серії АР №642357 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року - змінити.

Зазначити в мотивувальній частині обставини, які є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, а другий абзац резолютивної частини доповнити наступним реченням:

«Закрити справу про адміністративне правопорушення».

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова