Справа № 346/943/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/2802/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування висновку і зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Потятинник Ю.Р.,

час ухвалення рішення - 23.01.2018 року, час не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Коломия,

дата складання повного тексту рішення - не зазначена,

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок експерта державної експертизи Управління Держгеокадастру у Василівському районі Лєкаркіна О.О. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 від 07 грудня 2016 року з реєстраційним номером НОМЕР_1/82-16 від 08 грудня 2016 року та зобов'язати відповідача повторно розглянути питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,0439 га за адресою: АДРЕСА_1 з наданням відповідного експертного висновку.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що дії відповідача є правомірними, оскільки при надходженні проекту землеустрою на погодження останнім виявлено відсутність рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а підстави для розробки проекту землеустрою вказано не було. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта) - Кісь Р.Б. у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що він, керуючись абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України, скористався правом замовлення розробки проекту землеустрою без надання дозволу на його розробку органом місцевого самоврядування, оскільки Івано-Франківською міською радою протягом місячного терміну не прийнято жодного рішення по його заяві. Крім того, звертає увагу, що експерт був належним чином повідомлений про правову підставу розробки проекту землеустрою, оскільки у пояснювальній записці до проекту землеустрою детально розписано підставу його розроблення. Таким чином, він діяв у межах норм земельного законодавства. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до центру надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (реєстраційний номер 171232).

Разом з тим, Івано-Франківською міською радою, протягом місячного терміну з дня реєстрації заяви, не було надано позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, тому позивач скористався своїм правом передбаченим абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України і 28 липня 2016 року замовив у ТОВ "Інформаційно-консультативний центр «Інформ-ініціатива» розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність без надання такого дозволу, про що письмово повідомив Івано-Франківську міську раду, долучивши до повідомлення договір про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З листа Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради №ДКР-657/34.1-03/356 від 11 серпня 2016 року вбачається, що вищезазначену заяву позивача від 28 липня 2018 року розглянуто по принципу «мовчазної згоди». Крім того, повідомлено, що питання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0500 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд було розглянуто 23 червня 2016 року виконавчим комітетом (прим. Не підтримано МВК) та буде внесено на розгляд чергової сесії міської ради. Згідно зі ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішенння питань врегулювання земельних відносин є виключно компетенцією міських рад. Про остаточний розгляд питання дозволу на складання проекту землеустрою буде повідомлено додатково (а.с. 7).

07 грудня 2016 року експертом державної експертизи Лєкаркіним О.О. винесено висновок НОМЕР_1, яким проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0439 га по АДРЕСА_1, що розроблений ТОВ "Інформаційно-консультативний центр «Інформ-ініціатива» на замовлення позивача і поданий на погодження 29 листопада 2016 року не погоджений, оскільки не в повній мірі відповідає вимогам і нормам законодавства, а саме: відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний висновок експерта державної експертизи про непогодження розробленого на замовлення позивача проекту землеустрою з підстав відсутності дозволу органу місцевого самоврядування, без зазначення інших підстав та конкретизації в чому полягає неповна відповідність проекту вимогам і нормам законодавства є протиправним, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0439 га за адресою: АДРЕСА_1 з наданням відповідного експертного висновку.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з п.8, п.9 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Ст.186-1 ЗК України передбачає, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до п.7 Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №580 від 31 серпня 2016 року система електронного документообігу Держгеокадастру за принципом випадковості вибирає територіальний орган Держгеокадастру, який здійснюватиме погодження проекту землеустрою, та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження проекту землеустрою передає відповідному територіальному органу Держгеокадастру матеріали, зазначені у пункті 5 цього Порядку.

П.6 ст.186-1 ЗК України передбачає, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до п.8 ст.186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як вбачається з матеріалів справи, Івано-Франківською міською радою протягом місячного терміну не прийнято рішення по заяві ОСОБА_1 від 01 червня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про мотивовану відмову у його наданні, тому позивач скористався своїм правом передбаченим абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України та замовив розробку проекту землеустрою без надання дозволу на його розробку, про що письмово повідомив міську раду, долучивши до повідомлення договір про виконання робіт із землеустрою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, розглянувши вищевказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, відмовив у погодженні проекту землеустрою у зв'язку з тим, що відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на розробку проекту відведення земельної ділянки в порушення вимог ст.50 Закону України "Про землеустрій".

Так, ч.3 ст.50 Закону України "Про землеустрій" передбачає чіткий перелік документів, який повинен містити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, серед зазначених документів - рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках передбачених законом).

Як вбачається з витребуваного судом апеляційної інстанції проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1, такий містить завдання на виконання робіт, де зазначено, що підставою для виконання робіт є абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України; копія заяви на міського голову від 01 червня 2016 року; договір на виконання проекто- вишукувальних робіт №13-07/16 від 28 липня 2016 року.

Крім того, у цьому ж проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 є висновок Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини від 19 вересня 2016 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1, в якому вказано, що відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не суперечить чинній містобудівній документації. Документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0439 га ОСОБА_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд погоджено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ст.77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Матеріалами справи стверджується, що позивач належними доказами довів підставність та обгрунтованість своїх вимог щодо скасування оскаржуваного висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відновлення порушених прав.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували правомірність вимог позивача, свідчили про наявну невідповідність чи недоліки у поданій позивачем документації для погодження проекту землеустрою.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуваний висновок експерта державної експертизи Управління Держгеокадастру у Василівському районі Лєкаркіна О.О. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 від 07 грудня 2016 року з реєстраційним номером №38/82-16 від 08 грудня 2016 року прийнято неправомірно та підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області повторно розглянути питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0439 га за адресою: АДРЕСА_1 з наданням відповідного експертного висновку.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що відповідачем у цьому випадку не дотримано цей принцип, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року у справі №346/943/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді: В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 09 липня 2018 року.