Справа № 815/2455/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2455/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду суду з позовними вимогами до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання неправомірними дій по відмові у виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.10.2017р. по 31.03.2018р., зобов'язання призначити ОСОБА_1 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, тобто з 01.10.2017р. по 30.11.2017р. - 393,60грн. щомісячно, з 01.12.2017р. по 31.03.2018р.- 411,90грн., зобов'язання виплатити ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. включно у розмірі 2434,80грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку у Малиновському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та є інвалідом II групи (інвалідом дитинства), відповідно до копії довідки № 3-3113 від 02.02.2007 р. вона має соціальний статус «дитини війни». Позивач пояснила, що 29.03.2018р. вона звернулась до відповідача з заявою про надання інформації, в якій просила повідомити розмір виплаченої пенсії за період з 01.10.2017 р. по 31.03.2018 р. і розмір надбавки за статус «діти війни» за вказаний період та у якій просила здійснити нарахування як дитині війни виплати соціальної державної допомоги у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Згідно довідки Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду в м. Одесі №262 від 23 березня 2018 року розмір отриманої позивачем пенсії за віком за період з 01.10.2017 р.по 31.03.2018 р. склав 9742,80 грн. Листом від 16.04.2018р. відповідач повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011р. №1381 (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112) передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист для дітей війни» провадиться у розмірі 66, 43 грн. та що для перерахунку розміру надбавки дітям війни підстави відсутні. Позивач зазначила, що не погоджується із вказаною відмовою, оскільки ст.6 Закону (у редакції на час прийняття) було встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак відповідно до пункту 4 Постанови №1381 у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 25.03.2014р. було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні. При цьому, на думку позивача, зазначені зміни у законодавстві суперечать статті 14, статті 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо дискримінації при виплаті пенсії в залежності від роду занять та позбавленні права на належне майно у формі призначених пенсійних виплат; статтям 22, 46, 58 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в тому числі і в сфері соціального захисту та пенсійних виплат; основоположним принципам, закріпленим у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо рівноправності застрахованих осіб при отриманні пенсійних виплат. У зв'язку з викладеним, на думку позивача, наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

23.06.2018р. до суду від Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011р. № 1381 (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014р. №112) передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону №2195-15 провадиться у розмірі 66,43 грн. На думку відповідача, відмова об'єднаного управління не є звуженням обсягу вже набутих прав позивача та/або позбавленням його права на соціальний захист, а зміна редакції ст. 6 Закону № 2195-15 не впливає на осіб, які не були визначені законодавством. Крім того, представник відповідача зазанчив, що Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014р. визначив, що законодавчі норми можуть змінюватись, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Ухвалою суду від 05.06.2018р. відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1.09.03.1939 року народження є дитиною війни та користується пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про що свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення Малиновської районної адміністрації №З-3113 від 02.02.2007р.(а.с.16).

02.04.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Малиновського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про надання інформації від 29.03.2018р. У зазначеній заяві позивач, посилаючись на те що згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2007р. повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, просила здійснити перерахунок соціальної державної допомоги за 2007-2018 роки. Також, позивач у вказаній заяві просила повідомити про розмір щомісячної соціальної допомоги у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що виплачувалась їй за період з 01.01.2007р. по 01.04.2018р.(а.с.19).

Листом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №144/Б-1 від 16.04.2018р. було надано відповідь на звернення ОСОБА_1, у якому зазначено про розміри надбавки дітям війни за періоди з 01.01.2007р. по 01.04.2018р. та те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011р. № 1381 (із змінами внесеними Постановою Кабінет Міністрів України від 25.03.2014 №112) передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону № 2195-15 провадиться в розмірі 66, 43 грн. (а.с.20-21).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус дітей війни і основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року N2195-IV.

Статтями 1, 2 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Державні соціальні гарантії дітям війни встановлюються з метою: визнання на державному рівні важкого життєвого шляху громадян України, чиє дитинство збіглося з роками Другої світової війни; надання дітям війни соціальної підтримки.

Згідно із ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» законодавство України про соціальний захист дітей війни складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України. Державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Так, ст 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") визначено, що до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Водночас, п.4 постанови Кабінету Міністрів від 28 грудня 2011 р. N1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Враховуючи викладене та те, що дітям війни до пенсії виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, який у оскаржуваний позивачем період з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. складає 66,43грн., суд вважає, що відмова Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі у виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є правомірною та відповідно відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 доплати до пенсії у зазначених періодах та розмірах.

Щодо посилання позивача на те, що на момент прийняття Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2004 році було встановлено, що дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та що позивача позбавлено на очікуваний розмір пенсії, суд зазначає наступне. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, механізм реалізації цих прав може бути змінений державою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.