Справа № 740/2707/18
Суддя: Ковальова Т. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2707/18
Провадження № 2-а/740/89/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.18

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Семенець Володимира Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 090155 від 12 червня 2018 року, винесену інспектором Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Семенець В.А. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і накладення на нього адмінстягнення у виді 425 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у вказаній постанові зазначено, що 12 червня 2018 року об 11.05 год. в м. Ніжині він, керуючи мотоциклом, не надав та не пред'явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб та посвідчення водія, чим порушив п.2.1 та п.2.4 ПДР України.

Вважає, що постанова є незаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідач слідував за ним на патрульному автомобілі та не подавав жодних світлових та звукових сигналів. Коли він зупинився біля свого будинку, то відповідач пред'явив вимогу про надання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, при цьому не повідомив про причини зупинки, передбачені ст.35 Закону України "Про Національну поліцію". Він вимагав від інспектора вказати причину перевірки документів, але останній цього не зробив, розглянувши справу прямо на дорозі без надання тимчасового інтервалу для реалізації його прав, що є грубим порушенням з боку відповідача.

В порушення вищезазначеного інспектор виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та наклав штраф у сумі 425 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов за викладених в ньому підстав та просив його задовольнити.

Відповідно до заяви від 02 липня 2018 року відповідач Семенець В.А. позов не визнає з підстав порушення позивачем Правил дорожнього руху, просить розглянути справу за відсутності. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, тому справа розглянута та вирішена судом на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об*єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. За змістом ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Підстави для зупинки транспортного засобу визначені ст.35 даного Закону, згідно якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно п.2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1. ПДР.

Позивачем по справі є ОСОБА_1, який має посвідчення водія категорії А, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу-моторолер-А, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується відповідними копіями вказаних документів (.а.с.8).

Оскаржуваною постановою від 12 червня 2018 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за ненадання та не пред'явлення для перевірки свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб та посвідчення водія з накладенням стягнення у виді 425 грн. штрафу.

Приписами ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України).

Докази на підтвердження правомірності зупинки автомобіля під керуванням позивача, дотримання відповідачем вимог Закону України "Про Національну поліцію" щодо конкретних причин зупинення, зокрема, порушення позивачем Правил дорожнього руху з посиланням на відповідні докази і винесення процесуального рішення у встановленому порядку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що стало причиною для зупинки-відповідачем не надані. Докази щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови із врахуванням доводів позивача про відсутність вчинення порушень ПДР відповідачем відповідно до вимог ст.251 КУпАП, ст.2 КАС України щодо урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісності, розсудливості,-не надані.

За таких обставин відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою в порядку ст.286 КАС України для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також судом враховується слідуюче.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст.257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

У відповідності до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 дав офіційне тлумачення ч.1 ст.276 КУпАП, вказавши, що дане положення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст.258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (ст.77); порушення правил полювання (ч.1 ст.85); порушення правил рибальства (ч.3 ст.85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (ст.107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (ч.3 ст.109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (ч.3 ст.116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (ст.134); безквитковий проїзд (ст.135); прояв неповаги до суду (ст.185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст.126 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

За таких обставин оскаржувана постанова від 12 червня 2018 року винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст.268 КУпАП, що відповідачем у встановленому порядку не спростовано.

Керуючись ст.ст.77, 241-246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати незаконною та скасувати постанову серії НК № 090155 від 12 червня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, ухвалену інспектором Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Семенець Володимиром Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП і накладення на нього адмінстягнення у вигляді 425 грн. штрафу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження- з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.