Справа № 826/116/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 липня 2018 року № 826/116/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві (далі - відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві щодо фактичної відмови у поверненні громадянину ОСОБА_1 грошових коштів за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 в сумі 391 грн 47 коп (триста дев'яносто одна гривня сорок сім копійок) та грошових коштів в сумі 60 грн 17 коп (шістдесят гривень сімнадцять копійок) за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до листа від 30.09.2016 вих. №1-18/К-1440-16;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби в місті Києві повернути громадянину ОСОБА_1 грошові кошти за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер номер НОМЕР_2 в сумі 391 грн 47 коп (триста дев'яносто одна гривня сорок сім копійок) та грошові кошти в сумі 60 грн 17 коп (шістдесят гривень сімнадцять копійок) за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем, на сплату судового збору у сумі 551,21 грн та на правову допомогу у сумі 4 640,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що відповідач неправомірно відмовив у вчиненні дій щодо повернення зайво та незаконно стягнених коштів за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Позивач посилається на те, що такі платежі не передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 (у редакції від 24.03.2004 № 380), Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито", а Порядком надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 (у редакції від 26.10.2011 № 1098), не встановлено розмір вартості бланка паспорта. Також позивач наводить висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 03.12.2013 № 21-416а13 та від 17.12.2013 №21-441а13, а також рішення Європейського суду з прав людини. Крім того, відповідачем фактично не була виконана додаткова платна послуга щодо внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідач надав заперечення на адміністративний позов, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідач діяв законно, в межах повноважень, передбачених законодавством, оскільки відповідно до п. 42 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152, відповідач має право відмовити у видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо особа не подала в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта для виїзду за кордон. Щодо постанов Верховного Суду України від 03.12.2013 №21-416а13 та від 17.12.2013 №21-441а13 відповідач зазначив, що ці спори виникли між окремими громадянами та Державним департаментом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Міністерства внутрішніх справ України у травні - червні 2012 року. Відповідач вважає, що з того часу законодавче урегулювання правовідносин у сфері оплати послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон суттєво змінилося у зв'язку із набранням чинності Законом №5203 (07.10.2012), Законом №5492 (06.12.2012), постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (11.06.2014), наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 06.03.2015 №239/302 (14.04.2015). Постанови Верховного Суду України у справах №21-416а13 та №21-441а13 містять висновки щодо застосування норм Закону №3857, постанов Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 (втратила чинність), від 04.06.2007 №795 та від 26.10.2011 №1098 без урахування вищезазначених нормативних актів, які набрали чинності після виникнення вирішених спірних правовідносин, що є підставою для відступлення від правової позиції вищого судового органу відповідно до абз. 2 статті 244-2 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України (у редакції, чинній на дату постановлення ухвали) суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У березні 2016 року позивач звернувся до Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві з документами для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Разом з заявою - анкетою встановленого зразка позивачем було надано квитанції про сплату державного мита у сумі 170,00 грн (№ 16398879 від 30.03.2016), про оплату вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм (біометричний паспорт) та послуг ДМС України з оформлення та видачі паспорта для виїзду за кордон у загальній сумі 391,47 грн (№ 16398880 від 30.03.2016), а також про оплату додаткових платних послуг ДМС України з внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон у сумі 60,17 грн (№ 16398883 від 30.03.2016).

На підставі зазначених документів позивач отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4, дата видачі - 14.04.2016.

Окрім того, у позивача залишився паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер EТ113786, строк дії якого не сплив (з 15.07.2011 по 15.07.2021), в який мали бути внесені відомості про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, однак такої відмітки не було зроблено.

Позивач звернувся до Головного управління ДМС в місті Києві з заявою від 02.09.2016 про повернення зайво та незаконно стягнутих грошових коштів в сумі 391,47грн та 60,17 грн, на яку листом від 30.09.2016 №1-18/К-1440-16 відповідачем була надана відповідь з обґрунтуванням правомірності сплати таких платежів, наведенням норм законодавства та зазначено про можливість оскарження дій відповідача до суду.

Позивач вважає відповідь відповідача фактичною відмовою у вчиненні дій з повернення сплачених ним грошових коштів за отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон (НОМЕР_4, дата видачі - 14.04.2016), у зв'язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом про визнання таких дій відповідача протиправними та зобов'язання повернути грошові кошти.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон віднесено до документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. У виняткових випадках (за наявності вимог держави, до якої здійснюється виїзд, чи вимог міжнародної організації, для участі в заходах якої здійснюється виїзд, а також у разі виїзду на постійне проживання за кордон усиновленої іноземцями дитини - громадянина України) паспорт може бути оформлено до досягнення громадянином 18-річного віку. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

За приписами статті 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, за кордоном і дає право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 17 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152, кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Документи, які підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів (консульського збору), додаються до заяви-анкети, що подається для оформлення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

У підпункті "б" п. 6 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" встановлено, що за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон або обміну цього розмір ставка державного мита становить 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями Указу Президента України "Про внесення змін до Указу Президента України від 13.09.1994 р. №519" від 21.11.1995 №1082/95 та Указу Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25.09.1996 № 762/96 мінімум доходів громадян, що не обкладається прибутковим податком становить 17 грн на місяць.

Відповідно до пункту 27 Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1098) розмір плати за надання послуги з оформлення та видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон становить 87 грн. 15 коп.

Згідно з пунктом 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1098, у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції, у тому числі вартості персоналізації. Однак положеннями цього Порядку не визначено вартості бланка, витрати на придбання якого мають враховуватися у розмірі плати за надання такої послуги.

Водночас, відповідно до частин 5, 6 статті 11 Закону України "Про адміністративні послуги" плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) вноситься суб'єктом звернення одноразово за весь комплекс дій та рішень суб'єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків, експертиз, здійснюваних суб'єктом надання адміністративної послуги, отримання витягів з реєстрів тощо). Стягнення за надання адміністративних послуг будь-яких додаткових не передбачених законом платежів або вимагання сплати будь-яких додаткових коштів забороняється.

Оскільки чинним законодавством передбачено одноразову плату за послугу з видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, сплата встановленого Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із вчиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України паспорта на право виїзду за кордон, у тому числі й вартість бланка такого паспорта, тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Отже висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 03.12.2013 №21-416а13 та від 17.12.2013 №21-441а13, на які посилається позивач, відповідають положенням законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Також судом встановлено, що незважаючи на оплату позивачем у повному обсязі послуг з внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до пункту 29 Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1098), позивачу у паспорті громадянина України для виїзду за кордон номер EТ113786, дата видачі - 15.07.2011, не були внесені відомості про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон. За таких обставин, плата за адміністративну послугу, яка не була надана в порядку, передбаченому законодавством, має бути повернута позивачу.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

При цьому суд, керуючись частиною 1 статті 2, частиною 2 статті 5 КАС України, з метою ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, вважає за необхідне при задоволенні позовних вимог виправити описку, наявну в прохальній частині позову щодо помилкового зазначення номеру паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого позивачу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії наступних документів: договору про надання правової допомоги №17/10-1 від 17.10.2016, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3, замовлення (додаток №1 до договору №17/10-1 від 17.10.2016), акта виконаних робіт від 19.10.2016, платіжного доручення від 17.10.2016 № на суму 4 640,00 грн з призначенням платежу: оплата за договором про надання правової допомоги №17/10-1 від 17.10.2016, а також свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та диплома про вищу освіту за спеціальністю "правознавство" від 30.09.2006 серії НОМЕР_3. При цьому в матеріалах справи відсутні документи в підтвердження наявності у ФОП ОСОБА_3 статуса адвоката, зокрема свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для покладення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу на відповідача, оскільки згідно з положеннями статті 134 КАС України такі витрати підлягають розподілу виключно у випадку надання такої правничої допомоги адвокатом.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 2, 72-77, 90 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Головного управління Державної міграційної служби у м.Києві (ідентифікаційний код 37768863, адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві (ідентифікаційний код 37768863, адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) щодо фактичної відмови у поверненні громадянину ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) грошових коштів за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 в сумі 391 грн 47 коп (триста дев'яносто одна гривня сорок сім копійок) та грошових коштів в сумі 60 грн 17 коп (шістдесят гривень сімнадцять копійок) за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до листа від 30.09.2016 вих. №1-18/К-1440-16.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби в місті Києві (ідентифікаційний код 37768863, адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) повернути громадянину ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) грошові кошти за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 в сумі 391 грн 47 коп (триста дев'яносто одна гривня сорок сім копійок) та грошові кошти в сумі 60 грн 17 коп (шістдесят гривень сімнадцять копійок) за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві (ідентифікаційний код 37768863, адреса: 02152, м. Київ, вул.Березняківська, 4-А) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов