Справа № 804/1879/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Справа № 804/1879/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровський обласний військовий комісаріат про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України з вимогами:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення без реалізації документів ОСОБА_1 з приводу нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії;
- визнати наявність компетенції у Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи та прийняти відповідне рішення з питання нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії згідно Порядку про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві № 975.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 804/1879/18. Призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін на 16.04.2016.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 розгляд справи № 804/1879/18 призначено за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30.05.2018.
Представник позивача у судове засідання 30.05.2018 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання 30.05.2018 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.
Представник третьої особи в судове засідання 30.05.2018 теж не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1. ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.3. ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи надання всіма учасниками справи клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справи за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 22.09.2016 № 4103 встановлено, що захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1955 року народження: "Дисциркуляторна, енцефалопатія ІІ ст., складного ґенезу на фоні атеросклерозу МАГ із зниженим рівнем ВНД, розсіяний мікроочаговою симптоматикою, аміостатичним, психовегетативним синдромами з помірним психоорганічним синдромом, змішаний варіант (F- 07.9) з проявами диссомнії і асенізації. IXC: дифузний кардіосклероз. Порушення ритму по типу суправентрикулярної екстрасистології СНІ ст. ФК ІІ. Ангіопатія сітківки обох очей", що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 072562 від 23.11.2016 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 02.11.2016 року. Захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою та всіма належними документами про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку із отриманням третьої групи інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Документи були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.
Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає їх протиправними та просить суд зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з питання нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Як встановлено судом, Департамент фінансів Міністерства оборони України відмовило у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги та повернуло документи з підстав відсутності у позивача права на отримання вказаної допомоги з огляду на те, що Позивач проходив службу в Збройних Силах Російської Федерації, з якою не укладалось угод про здійснення виплат одноразової грошової допомоги.
Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на таке.
Відповідно до статей 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14 лютого 1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.
Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.
Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року № 1431-ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.
Законом України від 07 червня 2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року.
Відповідно до статті 1 цього Протоколу на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в збройні сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
Так, вищезазначеними міждержавними Угодами не встановлено порядку отримання та виплати одноразової грошової допомоги, проте, вказаними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї Держави Співдружності, на якій він проживає.
З аналізу зазначених норм випливає, що позивач є громадянином України, а тому має право, гарантоване Законом № 2011-ХІІ, на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок захворювань, які пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Міністерства оборони України, які виразились у поверненні його документів без реалізації та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з питання нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі-Порядок № 975).
Військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу перелік документів, зазначених у пункті 11 Порядку № 975.
Такими документами відповідно пункту 11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Виходячи з наведеного, Порядком № 975 встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Відповідач у встановленому порядку зазначені документи не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, чим допустив порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 975.
Повернення ж документів без реалізації, у зв`язку з тим, що Позивач проходив службу в Збройних Силах Російської Федерації, з якою не укладалось угод про здійснення виплат одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу, даним Порядком №975 не передбачено, а тому повернення Міністерством оборони України документів позивача без реалізації суперечить зазначеним вище вимогам закону.
Таким чином, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак у даному випадку таке відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.
Враховуючи, що заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги, в порушення норм чинного законодавства, була повернута без розгляду (реалізації), суд приходить до висновку, що необхідно зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги.
За наведених обставин, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Витрати пов`язані з розглядом справи позивачем не заявлялись, тому стягненню не підлягають.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п.8 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати з оплати судового збору не здійснювались та розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України стосовно повернення без реалізації документів ОСОБА_1 з приводу нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії;
Визнати Міністерство оборони України компетентним органом щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії;
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи та прийняти відповідне рішення з питання нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії згідно Порядку про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві № 975.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник