Справа № 815/2593/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2593/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: 68702, АДРЕСА_1) до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі період роботи та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) у подвійному розмірі періоди роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога, та з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. на посаді лікаря дерматовенеролога та зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) провести перерахунок та виплату з 16.05.2017р. призначеної ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) пенсії за віком із врахуванням до її трудового стажу періодів роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога, та з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. на посаді лікаря дерматовенеролога у подвійному розмірі відповідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням виплачених сум;

зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) зробити виплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) одноразової грошової допомоги у повному розмірі до перерахованої пенсії з 16.05.2017р. з врахуванням стажу роботи у подвійному розмірі та виплатити її з урахуванням вже сплаченої суми.

Ухвалою від 04.06.2018 р. Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі № 815/2532/18, визначено, що розгляд справи з урахуванням положень ст. 263 КАС України буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на 05.10.2017 року Позивачу було призначено пенсію з 16.05.2017 року довічно у розмірі 3921,40, проте починаючи з березня 2018 року, у зв'язку з проведенням зустрічної перевірки Позивачу почали виплачувати пенсію в зменшеному розмірі у сумі 3224,49 грн.

Зі змісту листа Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 4240/06 від 24.04.2018 року позивачу стало відомо про зняття кратного обчислення стажу за період роботи з 01.10.1995р. по 31.12.2003р., зменшений розмір пенсії з 3924,84 грн. до 3224,49 грн. та зменшено розмір одноразової грошової допомоги з 34441,40 грн. до 28 244,40 грн.

Не погоджуючись з таким обчисленням стажу 11 травня 2018 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок стажу та врахування стажу роботи на посаді лікаря дерматовенеролога та лікаря нарколога, однак 26.05.2018 року отримав відповідь на зазначене звернення, яким відповідач відмовив позивачу в зарахуванні стажу у подвійному розмірі в періоди роботи на посаді лікаря дерматовенеролога та лікаря нарколога. Так, позивач вважає дії відповідача безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 23.06.2018р. (вх. № ЕП/3569/18), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.05.2018 року звернулась до відповідача з заявою про визнання протиправними дії щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі. Так, управлінням при призначенні позивачу пенсії з 17.05.2017 року період роботи з 01.10.1995р. по 31.12.2003р., в якості лікаря дермовенеролога поліклінічного відділення, яке в подальшому перейменовано в консультативно- діагностичного відділення був врахований в кратному обчисленні, що суперечить діючому законодавству. Отже, на думку відповідача, факт протиправних дій щодо відмови позивачу з боку Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи лікарем-дерматовенерологом консультативно-діагностичного поліклінічного відділення Болградської лікарні з 02.10.1995р. по 31.07.2017р. відсутній.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_2 Одеському окружному адміністративному суду.

З 01.02.1995р. та по теперішній час позивач перебуває у трудових відносинах з Комунальною установою «Болградська центральна районна лікарня», в якій в період з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. (8 міс. 1 день) позивач працював лікарем наркологом, та з 02.10.1995р. по теперішній час працює на посаді лікаря-дематовенеролога (21 рік, 7 міс, 15 днів - до дня виникнення права на отримання пенсії за віком - 16.05.2017р.), що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці № 14 від 02.02.1995р., № 15 від 02.10.1995р., № 16 від 07.07.2004р. (а.с. 16-22), виписками з наказів по Болградській центральній лікарні № 21 від 01.02.1995р., № 198 від 02.10.1995р., № 74-к від 07.07.2004р. (а.с. 23-25) та довідкою № 3 від 29.03.2018р. виданою Болградською центральною районною лікарнею (а.с. 26).

Згідно Положення про дематовенерологічний кабінет поліклініки, дематовенерологічний кабінет - структурний підрозділ поліклініки та підпорядковується головному лікарю та завідуючому поліклінікою, яке завтержене головним лікарем Болградської центральної районної лікарні (а.с. 31-33).

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 60 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 7 Закону України ,,Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров'я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров'я, заснованих у встановленому порядку на приватній власності.

Спільним листом від 29.12.2005 Міністерство охорони здоров'я України №10 від.01.09/2606, Міністерства праці та соціальної політики України №625/01/15-05/039-6 та Пенсійного фонду України №16918/02-20, надано роз'яснення щодо зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі часу роботи у протитуберкульозних, психоневрологічних кабінетах, психоневрологічних відділеннях а також у кабінетах інфекційних захворювань.

Згідно наказу МОЗ від 19.07.1995 №133,,Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" сифіліс, гонорея, трихофісія, мікроспорія, фавус відносяться до небезпечних інфекційних хвороб; короста та демодекоз до групи аскарози, паразитарних хвороб.

Довідкою № 943/15 від 07.05.2018 р. виданою КУ «Болградська центральна районна лікарня» підтверджується, що працюючи на посаді лікаря - дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету консультативо-діагностичного поліклінічного відділення позивач проводить прийом та призначає лікування хворим на коросту, демодекоз, трихофітію, мікроспорію, оніхомікоз, сикоз, гонорею, трихомоніаз, консультує хворих на сифіліс (а.с. 28), а тому посада лікаря - дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету консультативо-ліагностичного поліклінічного відділення пов'язана з роботою з хворими на патології, зазначені у Переліку, а отже відносяться до праці у кабінетах інфекційних захворювань.

Також довідками від 08.05.2018р. № 177, № 178 виданими Болградською центральною районною лікарнею підтверджується, що посадовий оклад позивача підвищується на 15 % при роботі на посаді лікаря - дерматовенеролога та на 25 % при роботі на посаді лікаря - нарколога за шкідливі і важкі умови праці (а.с. 29-30).

Крім цього, листом МОЗ від 15.02.2006 №10.03.68/286 було надано роз'яснення ПФУ, що робота медичних працівників у шкірно - венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на небезпечні інфекційні хвороби повинна зараховуватись до стажу їх роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що набрав чинності 15 серпня 2003 року), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров"я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до Примірного положення про шкірно-венерологічний диспансер, затвердженого наказом МОЗ України від 07.06.2004 № 286 "Про удосконалення дерматовенерологічної допомоги населенню України", цей заклад охорони здоров'я є самостійним спеціалізованим лікувально-профілактичним закладом, призначеним для надання консультативно-діагностичної та лікувально-профілактичної допомоги населенню та здійснення профілактичних та протиепідемічних заходів, які попереджають розповсюдження заразних хвороб шкіри та інфекцій, що передаються статевим шляхом. Пенсійний фонд України погодився з роз'ясненням МОЗ щодо зарахування стажу роботи у подвійному розмірі згідно із Законом України "Про внесення зміни до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" медичним працівникам шкірно-венерологічних закладів охорони здоров'я (відділень, кабінетів, палат), які працюють з хворими на патологію у відповідності з наказом МОЗ від 19.07.1995 № 133 "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитичних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" (лист від 15.02.2006 № 10.03.68/286).

Профілактичні медичні огляди проводяться з метою запобігання поширенню інфекційних і паразитарних захворювань серед населення і виявлений хворий (бактеріоносій) направляється на лікування до лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до статті 24 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених даним Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до 01.01.2004р року зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно вищенаведеного, пільгове обчислення стажу (в подвійному розмірі) застосовується лише до 01.01.2004 року.

Із посадової інструкції лікаря дерматовенерологічного кабінета ОСОБА_2 вбачається, що метою її діяльності є надання, зокрема лікувально-діагностичної, профілактичної та консультативної дерматовенерологічної допомоги населенню, тобто хворих на патологію відповідно до наказу МОЗ від 19.07.1995 № 133 ,,Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійста збудників цих хвороб" (а.с. 34-36).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 1788-Х11 та наказу МОЗ України № 133 від 19.07.1995 року "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" сифіліс, гонорея, трихофітія, мікроспорія, фавус відносяться до небезпечних інфекційних хвороб; короста та демодекоз - до групи акарози, паразитарних хвороб. Робота працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють із хворими на вищевказану патологію, повинна зараховуватися до стажу їх роботи у подвійному розмірі.

Відтак, стаж роботи позивача на посаді лікаря - дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. повинен зараховуватися в подвійному розмірі при призначенні їй пенсії.

Що стосуюється позовної вимоги про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком із врахуванням до її трудового стажу періодів роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога у подвійному розмірі відповідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких повязана з наданням психіатричної допомоги.

Пунктом 2 Інструкції про проведення обовязкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 2002 року № 12, до психоневрологічних закладів охорони здоров'я віднесені в тому числі кабінети.

Враховуючи викладене, а також спільний лист Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України та Пенсійного фонду України від 29 грудня 2005 року № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20, до психіатричних закладів охорони здоров'я відносяться наркологічні кабінети, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач із 01.02.1995р. по 01.10.1995р. працював на посаді лікаря - нарколога Болградської ЦРЛ.

Таким чином, суд вважає доведеним факт роботи позивача на посаді лікаря - нарколога Болградської ЦРЛ з 01.02.1995р. по 01.10.1995р.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується право позивача на зарахування у подвійному розмірі її трудового стажу на посаді лікаря - нарколога Болградської ЦРЛ з з 01.02.1995р. по 01.10.1995р., а тому для відновлення її прав суд задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту "d" Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: "Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин".

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) у подвійному розмірі періоди роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога, та з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. на посаді лікаря дерматовенеролога та зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) провести перерахунок та виплату з 16.05.2017р. призначеної ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) пенсії за віком із врахуванням до її трудового стажу періодів роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога, та з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. на посаді лікаря дерматовенеролога у подвійному розмірі відповідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням виплачених сум та зобов'язання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) зробити виплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) одноразової грошової допомоги у повному розмірі до перерахованої пенсії з 16.05.2017р. з врахуванням стажу роботи у подвійному розмірі та виплатити її з урахуванням вже сплаченої суми

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи висновки суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача, відтак з урахуванням вимог ч. 3 ст. 139 КАС України суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльського об'єдананого управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: 68702, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46; ) про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі період роботи та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) у подвійному розмірі періоди роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога, та з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. на посаді лікаря дерматовенеролога та зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) провести перерахунок та виплату з 16.05.2017р. призначеної ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) пенсії за віком із врахуванням до її трудового стажу періодів роботи з 01.02.1995р. по 01.10.1995р. на посаді лікаря нарколога, та з 02.10.1995р. по 31.12.2003р. на посаді лікаря дерматовенеролога у подвійному розмірі відповідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням виплачених сум;

зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) зробити виплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) одноразової грошової допомоги у повному розмірі до перерахованої пенсії з 16.05.2017р. з врахуванням стажу роботи у подвійному розмірі та виплатити її з урахуванням вже сплаченої суми.

Стягнути з Ізмаїльського об'єдананого управління Пенсійного фонду України Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.М. Тарасишина

.