Справа № 826/7600/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 липня 2018 року м. Київ № 826/7600/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними дій, скасування рішень та дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), у якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати незаконними дії відповідача, скасувати рішення №064-9183 від 05.09.2017 про демонтування кіоску позивача за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 13, скасувати припис №1717449 від 29.08.2017, скасувати рішення про анулювання договору від 19.12.2016 №10300-16/6.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2018 позовна заява залишена без руху, встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали шляхом подання до суду:

- позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, уточнення ПІБ позивача, зазначення в позовних вимогах реквізити оскаржуваних рішень відповідача, а саме дат і номерів таких рішень;

- документу про сплату судового збору у сумі 1762,00 грн. за позовні вимоги немайнового характеру;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог ухвали позивач надав позовну заяву, приведену у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду посилався на листування з відповідачем з питання необґрунтованого, на думку позивача, анулювання договору №10300-16/6 від 19.12.2016. Позивач зазначив, що останній лист від відповідача отримав 22.11.2017, а на лист позивача від 05.10.2017 вх. №055/11333 відповіді не надходило.

Суд зазначає, що листування із відповідачем не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Крім того, суд враховує, що з моменту надіслання останнього, зі слів позивача, листа відповідачу від 05.10.2017 вх. №055/11333 і отримання останньої відповіді до звернення позивача до суду (16.05.2018) минуло більше шести місяців. Отже, навіть з урахуванням листування з відповідачем, позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності.

Суд зазначає, що листування з відповідачем, а також звернення позивача до Уповноваженого з прав людини не є обставинами які переривають чи поновлюють строк позовної давності, а також не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» в контексті порушення статті 6 Конвенції, зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд дійшов висновку про те, що повідомлені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись положеннями статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернути.

2. Направити копію даної ухвали суду, позовну заяву та додані до неї матеріали на адресу позивача.

3. Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов