Справа № 201/3364/18
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи 201/3364/18
Номер провадження 2-а/201/133/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання - Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Інюшина Олексія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 30 березня 2018 року надійшов адміністративний позов представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Інюшина О.О. у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 322953 від 13 березня 2018 року.

В обґрунтування доводів позову представник в інтересах ОСОБА_2 указує, що постанова інспектора не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. У позові зазначається, що ОСОБА_2 у час, місці та дату зафіксовані в постанові не керував автомобілем «Пежо 308» д.н.з. НОМЕР_1, оскільки даний транспортний засіб перебував на станції технічного обслуговування, що підтверджується відповідними документами. Також звертається увага на те, що ОСОБА_2 вимушений був звертатися за правовою допомогою до спеціаліста, на що витратив 2000 гривень, а тому ці кошти підлягають стягненню із відповідача.

Поряд з цим 14 травня 2018 року представником позивача було надано до суду клопотання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року було витребувано від інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Інюшина О.О. наявний фото- або відеоматеріал з нагрудних відеокамер інспекторів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, яким було зафіксовано той факт, що 13 березня 2018 року водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Пежо 308», д/н НОМЕР_2 на вул. Набережна Перемоги, буд. 25, перед перестроюванням не увімкнув покажчик повороту.

До суду 14 червня 2018 року на виконання ухвали надійшли відеоматеріали із Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Представник позивача ОСОБА_1 подав до канцелярії суду заяву про розгляд скарги без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі.

При цьому представником відповідача було подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Суд, вивчивши доводи адміністративного позову, співставивши їх з матеріали адміністративної справи та вимогами закону приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 13 березня 2018 року о 07 годині 58 хвилин, керуючи транспортним засобом «Пежо 308», д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці Набережна Перемоги, 25, у місті Дніпрі при перестроюванні не вмикав покажчики повороту, чим порушив пункт 9.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Цією постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, в тому числі перед перестроюванням.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

В свою чергу, згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте відповідачем на обґрунтування правомірності винесеної постанови не було надано доказів того, що 13 березня 2018 року о 07 годині 58 хвилин по вулиці Набережна Перемоги, 25, у місті Дніпрі транспортний засіб «Пежо 308», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням позивача при перестроюванні, не подав сигнал світловим покажчиком повороту.

Натомість було надано відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано зупиненого водія ОСОБА_2, однак керуючого автомобілем іншої марки ніж та, що відображена інспектором та відповідно з іншими державними номерними знаками.

Враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАА № 322953 від 13 березня 2018 року.

Стосовно заявленого відповідачам клопотання про залучення Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до інспектора поліції в якості співвідповідача, то суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки інспектор Інюшин О.О. є посадової особою Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції та оскаржуються його дії при виконанні ним службових повноважень, у зв'язку із чим не потребує додаткового залучення до участі у справі представника Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області.

Разом з цим стаття 132 КАС України визначає, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень представником позивача надано суду договір про надання професійної правничої допомоги, детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару, копію платіжного доручення, копію ордера, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що вказані у позові витрати не підлягають стягненню, оскільки позивачем не доведено співмірності заявленої суми, яка підлягає стягненню із відповідача, із обсягом виконаних робіт, а тому у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 211, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 286 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Інюшина Олексія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 322953 від 13 березня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати.

У задоволенні решти вимог адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя М.П. Ходаківський