Справа № 820/2346/18
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 р. № 820/2346/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області, Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області, Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, оформлене протоколом № 15 від 21.04.2017 р., щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.04.2017 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, оформлене відповідно до п.15 протоколу № 38 від 19.10.2017 р., про відмову у виплаті пенсії гр. ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року;

- зобовязати комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворену виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, та Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити виплату пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з моменту припинення її виплати - з 01.08.2016 р.;

- зобовязати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01.08.2016 р. по 31.03.2017 р. включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком. У зв'язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в її населеному пункті вона була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати м. Куп'янська Харківської області, де і стала на облік як внутрішньо переміщена особа. Проте відповідач з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року року припинив їй виплату пенсії з підстав, не передбачених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують її право на пенсійне забезпечення.

Представник позивача у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені у позовній заяві та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_2 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Горлівка, Донецька область, що підтверджується копією її паспорта громадянина України серії ВВ 272871.

Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить копія її пенсійного посвідчення № 040044, виданого Пенсійним фондом України з терміном дії безстроково.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення від 05.04.2017 року № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1.

Позивач перебуває на обліку в Бахмутському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та з квітня 2017 року перебуває на обліку в Куп'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області.

З 01.08.2016 року по 31.03.2017 року органами Пенсійного фонду виплату пенсії позивачу припинено.

Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновило позивачу виплату пенсії з 01.04.2017 року на підставі протоколу № 15 від 21.04.2017 р. засідання комісії при виконавчому комітеті Купянської міської ради щодо питань з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 15 протоколу № 38 від 19.10.2017 року засідання Комісії при виконавчому комітеті Купянської міської ради щодо питань з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ухвалено рішення про відмову у виплаті пенсії позивачу за період 01.08.2016 року по 31.03.2017 року у звязку з відсутністю документів згідно з чинним законодавством України, які б підтверджували поважні причини відсутності за місцем реєстрації.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Статус внутрішньо переміщеної особи не визначений у жодному міжнародному договорі, за яким Україна мала б зобов'язання. Поняття внутрішньо переміщеної особи міститься в рекомендаційному акті Організації Об'єднаних Націй «Керівні принципи з питання переміщення осіб всередині країни» (документ ООН E/CN.4/1998/53/Add.2 (1998)) (див. визначення у п. 35 цього рішення).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи за національним правом міститься у ст. 1 Закону № 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:

- перебуває на території України на законних підставах;

- має право на постійне проживання в Україні;

- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Проте реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо. Очевидно, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Згідно з п. 1 Постанови КМУ № 637 (у редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою КМУ № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Згідно з п. 1 Постанови КМУ № 637 (у редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою КМУ № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ № 509, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону № 1706-VII та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 вказаного Закону.

Згідно з п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Чинний механізм виплати пенсій, який поєднує право на пенсію з реєстрацією пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи, призвів до численних звернень до суду з адміністративними позовами про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії відповідними територіальними управліннями Пенсійного фонду України.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України ч. 1 ст. 46 Конституції України.

Європейська соціальна хартія (переглянута), 1996 року, згода на обов'язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ураховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

У ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду (див. п. 33 цього рішення).

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 15 протоколу № 38 від 19.10.2017 року засідання Комісії при виконавчому комітеті Купянської міської ради щодо питань з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ухвалено рішення про відмову у виплаті пенсії позивачу за період 01.08.2016 року по 31.03.2017 року у звязку з відсутністю документів згідно з чинним Законодавством України, які б підтверджували поважні причини відсутності за місцем реєстрації.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (див. цитату у п. 25 цього рішення).

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Водночас суд зазначає, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, оформлене протоколом № 15 від 21.04.2017 року, щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.04.2017 року, визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, оформлене відповідно до п. 15 протоколу № 38 від 19.10.2017 року, про відмову у виплаті пенсії гр. ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року, зобовязання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворену виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, та Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити виплату пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з моменту припинення її виплати - з 01.08.2016 р., суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що розпорядженням №152996 від 26.03.2018 року та згідно з протоколом від 29.03.2018 року Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області позивачу поновлено виплату та здійснено нарахування пенсії за період з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року.

Тобто, 26.03.2018 року Купянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області поновлено позивачу нарахування пенсії за період 01.08.2016 року по 31.03.2017 року.

Таким чином, протокол № 15 від 21.04.2017 року та п. 15 протоколу № 38 від 19.10.2017 року втратили свою чинність на підставі розпорядження №152996 від 26.03.2018 року та протоколу від 29.03.2018 року про поновлення виплати та здійснення нарахування пенсії позивачу з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, оформлене протоколом № 15 від 21.04.2017 року, щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.04.2017 року, визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, оформлене відповідно до п. 15 протоколу № 38 від 19.10.2017 року, про відмову у виплаті пенсії гр. ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року, зобовязання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворену виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області, та Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити виплату пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з моменту припинення її виплати - з 01.08.2016 р., задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що на час розгляду даної справи представником відповідача не було надано доказів виплати заборгованості по пенсії позивачу за період з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року, а тому суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є зобов'язання Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_2 за період з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року включно.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області, Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 63709) за період з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року включно.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 63709) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (, адреса: 63701, м. Куп'янськ, вул. П. Іванова, 1).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04 липня 2018 року.

Суддя Бідонько А.В.