Справа № 823/2039/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року справа № 823/2039/18

11 годин 23 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 823/2039/18

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) [позивач - особисто]

до Держгеокадастру України (вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) [представник відповідача Сіроштан О.М. - за довіреністю]

третя особа: державне підприємство «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (вул. Партизанська, 5, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область, 19622, вул. Смілянська, 118, м. Черкаси, 18008, ) [представник третьої особи - не прибув]

про визнання дій із зазначення зауважень у листі від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18 протиправними та зобов'язання вчинити дії, прийняв рішення.

23.05.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління державної експертизи Держгеокадастру України, просить:

- визнати протиправними дії управління державної експертизи Держгеокадастру України щодо викладення нових зауважень у листі від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18;

- зобов'язати управління державної експертизи Держгеокадастру України надати висновок державної експертизи землевпорядної документації № 412-16 від 01.06.2016 із записом, що зауваження усунуто у повному обсязі;

- зобов'язати суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення у строк встановлений судом.

Ухвалою суду від 11.06.2018 справу № 823/2039/18 прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 18.06.2018. Ухвалою від 04.07.2018, відповідно до клопотань позивача та представника відповідача, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 04.07.2018. Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження (у судовому засіданні).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач провівши обов'язкову державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,0 га ОСОБА_1 для городництва в оренду із земель державної власності, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області надав висновок від 01.06.2016 № 412-16, де встановлено, що проект не у повній мірі відповідає вимогам законодавства та повернутий на доопрацювання із зазначенням зауважень, зокрема: 3) матеріали проекту привести у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051; 5)матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) надати з прив'язкою до геодезичних пунктів державної мережі, згідно вимог п. 2.6 та 3.9 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376. Зауваження, що були викладені у пп.4, пп.5, пп.6 п.10 Висновку № 412-16 від 01.06.2016 було усунуто шляхом внесення виправлень та доопрацювань у самому проекті землеустрою. Відповідач повідомив 20.09.2017 № 24-28-0.23-901/9-17: «зауваження 5 враховано частково. Згідно вимог п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376 межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. До проекту землеустрою долучити документи, що підтверджують отримання даних про координати пунктів Державної геодезичної мережі з Державного картографо-геодезичного фонду України». На усунення недоліків щодо проекту документів, що підтверджують отримання даних про координати пунктів Державної геодезичної мережі з Державного картографо-геодезичного фонду України та повторного розгляду проекту відповідачем надано лист від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18 де зазначено, що зауваження 3 не враховано, а зауваження 5 враховано частково. Згідно вимог п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженими наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376 межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Позивач не погоджується з таким висновком і зазначає, що зауваження згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 № 823/1853/16 було визнано протиправним та скасовано підпункти 1, 2, 3 пункту 10 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 № 412-16 (рішення набрало законної сили). Стосовно часткового врахування зауваження 5, позивач зазначає, що зауваження було враховано та усунуто повністю, а тому позивач вважає дії відповідача протиправними. У судовому засіданні 04.07.2018 позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю.

Відповідач позов не визнав. 02.07.2018 подав до суду відзив на позов, де зазначив, що 01.06.2016 Держгеокадастр надав висновок № 412-16. Підсумковою оцінкою результатів державної експертизи встановлено, що проект не у повній мірі відповідає вимогам законодавства, а тому повернуто на доопрацювання із зазначенням зауважень у п.10. Визначені у п.10 зауваження не було усунуто у повному обсязі, а тому дії із направлення листа від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18 з визначенням недоліків є правомірними. Відповідачем зазначено, що ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель належать обов'язковій державній експертизі. Відповідно до п.9 висновку відведенню належить земельна ділянка, ґрунтовий покрив якої частково представлений ґрунтами (агро група 53г), що належить до особливо цінних, відповідно до переліку, затвердженого наказом Держкомзему України від 06.10.2003 № 245. Громадянином ОСОБА_1 було порушено даний порядок та проведено державну реєстрацію до отримання позитивного висновку державної експертизи, тому відсутнє порушене право позивача, що належить судовому захисту з огляду на те, що проект землеустрою виготовлений на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, проте згідно даних державного земельного кадастру такої земельної ділянки не існує, позаяк відбувся її поділ, що у подальшому передано у приватну власність. Представник відповідача у судовому засіданні 04.07.2018 заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, 04.07.2018 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позицію позивача та представника відповідача, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01.06.2016 проведена державна експертиза проекту землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 8,0 га ОСОБА_1 для городництва в оренду із земель державної власності, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. За наслідками державної експертизи землевпорядної документації складено висновок від 01.06.2016 № 412-16 відповідно до пункту 11 якого, зазначений проект землеустрою не у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та повертається на доопрацювання.

Підсумковою оцінкою результатів державної експертизи проекту у п.10 зазначено такі зауваження: 1) проект землеустрою доопрацювати: кадастровий план привести у відповідність до ст.34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»; уточнити межі суміжних землевласників (землекористувачів) та погодити з ними межі відповідно до вимог ст.198 Земельного кодексу України; 2) обґрунтувати можливість використання запроектованої до відведення земельної ділянки для цілей, зазначених проектом землеустрою, та надати відомості щодо забезпечення земельними ділянками для зазначених потреб (городництва) працівників соціальної сфери, що проживають у сільській місцевості, а також громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйовані із зон відчуження, переселенців із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, які проживають у сільській місцевості відповідно до розділу IX п.4 Прикінцевих положень Земельного кодексу України; 3) матеріали проекту привести у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051; 4) до проекту землеустрою долучити: більш розширену ситуаційну схему розташування земельних ділянок з нанесенням меж адміністративно-територіальних утворень, під'їзних шляхів та інших елементів території; викопіювання з картограми агровиробничих груп ґрунтів; 5) матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати з прив'язкою до геодезичних пунктів державної мережі згідно вимог пп. 2.6 та пп.3.9 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376; 6) матеріали проекту привести у відповідність до вимог ст.22 Закону України «Про Державний земельний кадастр»; копії документів та матеріалів завірити згідно чинного законодавства України. Передачу земельної ділянки в оренду здійснити відповідно до положень Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство», Закону України «Про охорону земель» та умов, викладених у висновку погоджувального органу.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 у справі № 823/1853/16 визнано протиправними та скасовано підпункти 1, 2, 3 п.10 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 № 412-16.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на зазначене відповідачем безпідставно повторно визначено зауваження 05.04.2018, що було предметом розгляду у справі № 823/1853/16.

Позивач після усунення недоліків, наведених у п.10 (крім визнаних протиправними) висновку від 01.06.2016 № 412-16, повторно подав проект землевпорядної документації на експертизу. У листі управління державної експертизи Держгеокадастру від 20.09.2017 № 24-28-0.23-901/9-17 зазначено, що зауваження пп.5 п.10 висновку враховано частково. Згідно вимог п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженими наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. До проекту землеустрою долучити документи, які підтверджують отримання даних про координати пунктів Державної геодезичної мережі з Державного картографо-геодезичного фонду України (ст.20 Закону України «Про топографо-геодезичну та картографічну діяльність»).

04.10.2017 ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до Держгеокадастру клопотанням № 2959 (а.с.55) направлено для здійснення контролю за усуненням зауважень по висновку державної експертизи від 01.06.2016 № 412-16 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,0 га ОСОБА_1 для городництва в оренду із земель державної власності, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області з додатками: коректурний аркуш; оригінал висновку державної експертизи від 01.06.2016 № 412-16; оригінал листа Держгеокадастру від 20.09.2017 № 24-28-0.23-901/9-17. Відповідно до коректурного аркушу від 04.10.2017 № 2959 (а.с.56): матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) надати з прив'язкою до геодезичних пунктів державної мережі, згідно вимог пп. 2.6 та пп.3.9 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 - зауваження усунуто, сторінка з виправленням 14е, 14є (а.с.57). Відповідно до кадастрового плану (а.с.58) координати поворотних точок меж земельної ділянки встановлено не рідше ніж через 200 м.

12.03.2018 ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до Держгеокадастру клопотанням № 649 (а.с.59) направлено для здійснення контролю за усуненням зауважень по висновку державної експертизи від 01.06.2016 № 412-16 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,0 га ОСОБА_1 для городництва в оренду із земель державної власності, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області з додатками: коректурний аркуш; оригінал висновку державної експертизи від 01.06.2016 № 412-16; оригінал листа Держгеокадастру від 20.09.2017 № 24-28-0.23-901/9-17. Відповідно до коректурного аркушу від 12.03.2018 № 649 (а.с.59): до проекту землеустрою долучено документи, що підтверджують отримання даних про координати пунктів Державної геодезичної мережі з Державного картографо-геодезичного фонду України - зауваження усунуто, сторінка з виправленням 14е, 14є.

У листі управління державної експертизи Держгеокадастру від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18 зазначено, що зауваження пп.3 п.10 висновку від 01.06.2016 № 412-16 не враховано. Зауваження пп.5 п.10 висновку від 01.06.2016 № 412-16 враховано частково. Згідно вимог п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженими наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м.

Судом із матеріалів справи та наданих доказів встановлено, що з урахуванням (наведених у листах Держгеокадастру у Черкаській області) повторних безпідставних зауважень відповідача щодо пп.3 і пп.5 п.10 результатів державної експертизи проекту позивач вбачає порушений майновий інтерес у праві користування земельною ділянкою. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17.06.2004 № 1808-IV(далі - Закон № 1808). Законом № 1808 (ст.1) державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи. Об'єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру (ст.6 Закону № 1808). Відповідно до ст.32 Закону №1808 встановлено, що державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості). Під час проведення державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються: питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень; відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства; еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону № 1808 виконавцями державної експертизи є експерти, які працюють у складі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи і мають високу кваліфікацію та спеціальні знання, а також висококваліфіковані спеціалісти або наукові працівники, які залучаються цими органами до її проведення відповідно до закону.

Згідно пп.49 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015 № 15, та пп.28 п.4 Положення про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, держгеокадастр та його територіальні органи проводять в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою. Проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру та його територіальних органів; предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.35 Закону № 1808 результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Організаційні засади і вимоги щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначає Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12.2004 № 391 (далі - Методика № 391). Відповідно до п.3.5 Методики № 391 на заключній стадії проведення державної експертизи узагальнюються результати експертних досліджень, готується висновок державної експертизи щодо доцільності затвердження землевпорядної документації. Висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою КМУ відповідно до ст.18 Закону № 1808. Підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів: землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок); землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання; землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов'язковою. Підсумки державної експертизи відображаються у висновку, в якому експерт вказує на виявлені недоліки (якщо такі мали місце), необхідність доопрацювання проекту землевпорядної документації (у разі наявності недоліків). Проведення експертизи проекту землевпорядної документації та формулювання за її наслідками висновку, в тому числі про доопрацювання проекту відповідної документації, є виключною компетенцією органів Держгеокадастру. Надаючи оцінку доводам позивача про те, що Держгеокадастром після проведення повторної експертизи проекту землевпорядної документації, поданої після виправлення заявлених недоліків, безпідставно і не мотивовано відмовлено у наданні позитивного висновку з неіснуючих підстав, суд зазначає про таке.

Згідно пп.5 п.10 висновку державної експертизи вказано на необхідність надати матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з прив'язкою до геодезичних пунктів державної мережі, згідно вимог пунктів 2.6 та 3.9 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року. Пунктом 3.4 Інструкції, передбачено, що межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м. Відповідно до ст.1 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» передбачено, що державна геодезична мережа - мережа геодезичних пунктів, що забезпечує поширення координат на територію держави і є вихідною для створення інших геодезичних мереж.

Судом встановлено, що у листі Держгеокадастру від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18 зазначено, що не враховано зауваження, викладене у пп.3 п.10, частково враховано зауваження, викладене у пп.5 п.10, однак згідно п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженими наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376 межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м.

Натомість, з аналізу встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що дії управління державної експертизи Держгеокадастру щодо зазначення у листі від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18, що у проекті землеустрою не враховано зауваження, викладене у пп.3 п.10, частково враховано зауваження, викладене у пп.5 п.10 є протиправними, оскільки щодо пп.3 п.10 висновку від 01.06.2016 № 412-16 існує судове рішення (про скасування пп.3 п.10) Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 у справі № 823/1853/16, що набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, а щодо зауваження, викладеного у пп.5 п.10 - позивачем під час розгляду справи надано належні та допустимі докази щодо своєчасного усунення зазначеного зауваження (а.с.56, 59) та не оспорюваного відповідачем під час судового розгляду з належними доказами.

Надаючи оцінку позиції відповідача стосовно відсутності порушеного права позивача суд зазначає про таке. Неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Судовому захисту належить суб'єктивне право особи, що порушується у конкретних правовідносинах. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 №6-зп «Щодо офіційного тлумачення ч.2 ст. 55 Конституції України та ст.248-2 Цивільного процесуального кодексу України» ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. З урахуванням правової позиції Конституційного Суду України суд дійшов висновку, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання у порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав. Суд зазначає, що оскільки оскаржувані дії відповідача було вчинено щодо проекту землеустрою про відведення в оренду земельної ділянки саме позивачеві (охоронюваний законом інтерес ОСОБА_1), то дії відповідача зачіпають законні права та інтереси позивача, зокрема створюють перешкоди у реалізації права позивача на отримання у подальшому в оренду земельної ділянки для забезпечення власних потреб.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість, оскільки будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі Rysovskyy проти України, 29979/04, п.71).

Стосовно процедури оскарження висновку державної експертизи проекту землевпорядної документації, суд зазначає, що позивачем не було дотримано такої процедури.

Відповідно до ст.37 Закону № 1808 встановлено, що замовники або розробники об'єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи. У разі спростування висновків державної експертизи, що проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти. У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об'єктів державної експертизи мають право звернутися до суду. Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об'єктивність оцінки висновку. Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об'єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.

Заінтересовані особи, не згідні з висновком експертизи, мають подати обґрунтоване клопотання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який відповідно до Закону уповноважений розглядати такі клопотання. Право заінтересованих осіб на звернення до суду з позовом про скасування висновків державної експертизи може бути реалізоване лише у разі відмови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи чи окремих їх положень або незгоди з висновками повторної експертизи. ОСОБА_1 не надано доказів, що як позивач скористався правом звертатися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастр), з клопотанням про спростування висновків чи окремих їх положень або незгоди з висновком державної експертизи, як це прямо передбачено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Позивачем не було дотримано порядку оскарження висновку, встановленого ст.37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», а тому позовна вимога щодо зобов'язання надати позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації із відповідним формулюванням задоволенню не належить.

За своєю правовою природою повноваження щодо прийняття рішення про надання позитивного чи негативного висновку державної експертизи землевпорядної документації є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. Адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи недотримання позивачем встановленої законом процедури оскарження, є зобов'язання Держгеокадастру України розглянути «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,000 га ОСОБА_1 для городництва в оренду із земель державної власності, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області» та висновок державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 № 412-16 в установленому порядку із дотриманням адміністративних процедур.

Суд зазначає, що під час розгляду справи позивач не наполягав на встановленні судового контролю згідно ст.382 КАС України, позаяк вважав таку вимогу передчасною.

З огляду на те, що позовну заяву позивача, звільненого від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», задоволено частково, відомостей щодо понесених судових витрат позивачем не надано, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 4, 6-14, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Держгеокадастру України у формуванні зауважень у листі від 05.04.2018 № 24-28-0.23-293/9-18 з приводу не врахування зауваження підпункту 3 і підпункту 5 пункту 10 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 № 412-16.

Зобов'язати Держгеокадастр України (вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) з дотриманням адміністративних процедур розглянути «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,000 га гр. ОСОБА_1 для городництва в оренду із земель державної власності, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області» та висновок державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 № 412-16.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 09.07.2018.

Суддя Л.В. Трофімова