Справа № 826/18534/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 червня 2018 року № 826/18534/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОхтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області
до про Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" стягнення податкового боргу,

за участю:

від позивача - Шведченко С.О.;

від відповідача - Кеда А.В.

ВСТАНОВИВ:

Охтирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - Позивач, Охтирська ОДПІ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі по тексту - Відповідач, ПАТ «Укрнафта»), в якому, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 03.02.2018, 27.03.2018, 11.06.2018, просила стягнути кошти, що належать платнику податків, та з рахунків у банках, обслуговуючих ПАТ «Укрнафта» та структурних підрозділів ПАТ «Укрнафта», у рахунок погашення податкового боргу:

- з рентної плати за користування надрами для видобування нафти в сумі 139 872 507,00 грн.;

- з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу в сумі 164 469 975,10 грн.;

- з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату в сумі 1 567 099,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказана сума заборгованості (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог), яка обліковується за Відповідачем, виникла у період з 19.02.2016 по 30.10.2016, у зв'язку з несплатою в установлений п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України строк самостійно визначеної, а відтак узгодженої, суми грошового зобов'язання.

При цьому підкреслено, що в установленому законодавством порядку Охтирською ОДПІ на адресу ПАТ «Укрнафта» була направлена податкова вимога від 31.08.2014 №13-25, яка отримана останнім 05.09.2014, а у подальшому і податкова вимога від 31.10.2014 №296-25, яка отримана Відповідачем 31.10.2014. У зв'язку з чим, на переконання контролюючого органу, дотримання всіх нормативно визначених процедур, що передують стягненню податкового боргу у судовому порядку, свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Заперечуючи проти позову, Відповідач у письмовому запереченні зазначає, що, всупереч вимог п. 87.9 ст. 87 ПК України Позивачем не було забезпечено спрямування сплачених ПАТ «Укрнафта» за період лютий - грудень 2016 року коштів на погашення податкового боргу минулих періодів.

Крім того, наголошує, що податкова вимога від 31.08.2014 №13-25, на яку, як на підставу звернення до суду із вказаним позовом посилається Позивач, вважається відкликаною, оскільки податковий боргу за період серпень - грудень 2014 року є погашеним, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. При цьому зауважує, що згадана податкова вимога була направлена іншим, ніж Охтирська ОДПІ контролюючим органом, та з метою погашення податкового зобов'язання з іншого виду податку, який з 01.01.2015 перестав існувати та був замінений новим - рентною платою. Водночас, жодної податкової вимоги щодо сплати рентної плати Відповідачем не було отримано. Зауважує, що Охтирська ОДПІ не може виступати контролюючим органом по відношенню до ПАТ «Укрнафта» з огляду на те, що місцем податкової реєстрації останнього є Офіс великих платників податків ДФС.

Крім іншого, в указаний період сума податкового боргу зменшилася на 178 141 805,90 грн. у зв'язку з поданням ПАТ «Укрнафта» уточнюючих розрахунків, правильність яких підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Поряд з викладеним, звертає увагу суду, що серед заявлених до стягнення коштів Позивачем визначено самостійно нараховану контролюючим органом суму пені, нормативно обґрунтованого правильності розрахунку якої податковим органом надано не було.

У додаткових поясненнях Охтирська ОДПІ вказує на безпідставність викладених у запереченні проти позову доводах, зазначаючи, що всі уточнені розрахунки були своєчасно проведені в інтегрованих картках платника податків, а сплачені грошові кошти незалежно від напряму сплати були зараховані в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Крім того, Позивач зауважив, що в останнього наявне право на звернення до суду із вказаним позовом до Відповідача, оскільки по відношенню до ПАТ «Укрнафта» Охтирська ОДПІ є контролюючим органом, вимога від 31.08.2014 №13-25 відкликана не була, а зміна назви податку не звільняє особу від обов'язку його сплачувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2016 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 31 січня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ «Укрнафта» про закриття провадження у справі.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року адміністративну справу №826/18534/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено до судового розгляду у судове засідання на 06 лютого 2018 року.

У подальшому розгляд справи було відкладено на 27 березня 2018 року, 15 травня 2018 року та на 21 червня 2018 року.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги з урахуванням заяв про їх зменшення підтримала повністю та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї підстав.

Представник Відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав його необґрунтованості з огляду на викладені у запереченні проти позову та додаткових поясненнях до нього доводи.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 21 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Укрнафта» перебуває на обліку (зареєстроване) за основним місцем у Офісі великих платників податків ДФС (до 06.04.2016 - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників).

Згідно довідки Охтирської ОДПІ від 15.11.2016 №9/18-11-11-014 за неосновним місцем ПАТ «Укрнафта» перебуває на обліку в Охтирській ОДПІ.

Крім того, матеріали справи свідчать, що 08.02.2016, 12.04.2016, 18.04.2016, 19.05.2016, 14.06.2016, 12.07.2016, 12.08.2016, 13.09.2016, 18.10.2016 Відповідачем самостійно нараховані грошові зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти згідно з розрахунками: № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № .

30.10.2015, 08.02.2016, 12.04.2016, 18.04.2016, 19.05.2016, 14.06.2016, 12.07.2016, 12.08.2016, 13.09.2016, 18.10.2016 Відповідачем самостійно нараховані грошові зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу згідно з розрахунками: № , № , № , № , № , № , № № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № .

Крім іншого, 30.10.2015, 08.02.2016, 12.04.2016, 18.04.2016, 19.05.2016, 14.06.2016, 12.07.2016, 12.08.2016, 13.09.2016, 18.10.2016 ПАТ «Укрнафта» самостійно нараховані грошові зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату згідно з розрахунками: № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № .

Також матеріалами справи підтверджується, що Охтирською ОДПІ було сформовано податкову вимогу від 31.08.2014 №13-25 на суму 161 751 925,42 грн. та надіслано 01.09.2014 на адресу Відповідача, яку останній отримав 05.09.2014, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України, Податковий кодекс) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пп. 252.1.1. п. 252.1 ст. 252 ПК України у редакції, чинній на момент виникнення податкового боргу, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

При цьому платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов'язання за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України (пп. 252.25.1. п. 252.25 ст. 252 ПК України) або за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України (пп. 252.25.2. п. 252.25 ст. 252 ПК України).

За правилами приписів ст. ст. 37, 38 ПК України податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку та припиняється, зокрема, у зв'язку з його виконанням шляхом сплати в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України закріплено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Так, згідно п. п. 257.1, 257.2 і 257.3 ст. 257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати. Зокрема, платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Відповідно до п. 257.5. ст. 257 ПК України сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Наведені положення податкового закону кореспондується з приписами п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу, відповідно до якого платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту пп. 14.1.175 п.14.1. ст. 14 ПК України випливає, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, вважається податковим боргом.

Таким чином, суми податкових зобов'язань з рентної плати, задекларовані платником у поданих ним вищенаведених розрахунках, які не були сплачені у встановлений п. 257.5 ст. 257 ПК України строк, є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Тобто, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами п. 59.1 ст. 59 ПК України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є аналогічним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, Охтирською ОДПІ з метою погашення податкового боргу боржнику направлено податкову вимогу від 31.08.2014 № 13-25 на суму 161 751 925,42 гривень, що одержана уповноваженим представником ПАТ «Укрнафта» 05.09.2014.

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У запереченнях проти адміністративного позову Відповідач посилається на те, що податкова вимога Охтирської ОДПІ від 31.08.2014 № 13-25 станом на дату звернення з позовом до суду вважалася такою, що відкликана та оформлена на податковий борг з іншого податкового платежу.

Наведені доводи ПАТ «Укрнафта», на переконання суду, є обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень ПАТ «Укрнафта» про сплату останнім на рахунки державного бюджету за місцезнаходженням Охтирської ОДПІ плати за користування надрами у листопаді, грудні 2014, а також сплату рентної плати у серпні, вересні, жовтні, листопаді 2015, всього на загальну суму 1 198 278 866,31 грн.

З урахуванням вимог п. 87.9 ст. 87 ПК України Охтирська ОДПІ була зобов'язана зараховувати вказані кошти в рахунок погашення податкового боргу з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року та рентної плати за користування надрами за перший квартал 2015 року.

Факт підтвердження погашення заборгованості ПАТ «Укрнафта» з плати за користування надрами за період серпень-грудень 2014 року встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України 12.07.2016 у справі № 826/2138/15.

Крім того, ПАТ «Укрнафта» 19.05.2015 подало Охтирській ОДПІ уточнюючі розрахунки з плати за користування надрами, якими зменшено на 178 141 805,90 грн. раніше задекларовані податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за податкові періоди серпень-грудень 2014 року. Правомірність уточнення Відповідачем своїх податкових зобов'язань з наведеного податку за серпень - грудень 2014 року підтверджена ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.09.2016 у справі № 826/18764/15.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Отже, оскільки ПАТ «Укрнафта» було уточнено раніше задекларовані податкові зобов'язання з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року, що призвело до їх зменшення на 178 141 805,90 грн., а також враховуючи здійснені у листопаді, грудні 2014 року, серпні, вересні, жовтні, листопаді 2015 року платежі з плати за користування надрами та рентної плати на загальну суму 1 198 278 866,31 грн. (т. 2 а.с. 72-100), та з огляду на встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, факт відсутності податкового боргу у Відповідача щодо зборів, які справляються Позивачем, у період з 01.01.2014 по 31.12.2014, суд приходить до висновку, що станом на дату звернення із вказаним позовом податкова вимога від 31.08.2014 № 13-25, якою оформлено податковий борг з плати за користування надрами, на підставі п. 60.2. ст. 60 ПК України вважалась відкликаною.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Таким чином, звернення з позовною заявою до суду про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з рентної плати за вищенаведені періоди 2016 року на підставі податкової вимоги від 31.08.2014 № 13-25, яка повинна була бути відкликаною до направлення Охтирською ОДПІ позову в цій справі, порушує ст. 59, п. 95.2. ст. 95 ПК України.

Крім того, судом враховується, що відповідно до ст. ст. 9, 251 ПК України до загальнодержавних податків належить рентна плата, яка складається з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Як податок, рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин, запроваджено на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, яким внесено зміни, в тому числі, в розділ ІХ ПК України. Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII набрав чинності 01.01.2015.

Цим Законом, зокрема, викладено у новій редакції ст. 9 Податкового кодексу України, відповідно до якої перелік загальнодержавних податків став наступним: п. 9.1.1. податок на прибуток підприємств; п. 9.1.2. податок на доходи фізичних осіб; п. 9.1.3. податок на додану вартість; п. 9.1.4. акцизний податок; п. 9.1.5. екологічний податок; п. 9.1.6. рентна плата; п. 9.1.7. мито.

У зв'язку з провадженням діяльності з видобутку вуглеводнів (нафти, природного газу, газового конденсату) та внаслідок запровадження нового податку - рентної плати, викладенням у новій редакції розділ IX ПК України та змінами у видах та переліку загальнодержавних податків у ПАТ «Укрнафта» з 01.01.2015 виник обов'язок сплачувати новий вид податку - рентну плату, яка складалась з рентної плату за користування надрами для видобування корисних копалин, яка, як зазначає Відповідач, до 01.01.2015 ним не сплачувалась та сплачуватись не могла, так як була запровадження з 01.01.2015.

При цьому, надаючи оцінку доводам ПАТ «Укрнафта» про неможливість сплати ним рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01.01.2015, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Плата за користування надрами як загальнодержавний податок існувала до 01.01.2015, а з 01.01.2015 такий різновид податку в ПК України відсутній.

До вказаної дати перелік загальнодержавних податків не включав ренту плату за користування надрами для видобування корисних копалин, а включав плату за користування надрами (пп. 9.1.9. п 9.1. ст. 9 ПК України)

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII із переліку загальнодержавних податків виключено такий податок як плата за користування надрами та запроваджено новий податок рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин, визначивши порядок її декларування та сплати.

Свідченням того, що плата за користування надрами і рентна плата є різними податками є те, що згідно з пунктом 257.1 статті 257 ПК України (у редакції станом на 01.01.2015) базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, в той час, як відповідно до пункту 263.11.1 статті 263 ПК України (в редакції, що діяла протягом 2014 року), податковий (звітний) період для плати за користування надрами для видобування корисних копалин дорівнював календарному місяцю.

Висновок про те, що плата за користування надрами - самостійний, відмінний від рентної плати податок, підтверджується і положеннями Бюджетного кодексу України. У частині 2 пункту 17 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що надходження нарахованих сум за останній звітний (податковий) період 2014 року, податкового боргу, повернення помилково або надміру сплачених сум з: плати за користування надрами - як рентної плати за користування надрами зараховуються (здійснюються) до/з державного та/або місцевих бюджетів у пропорціях, встановлених нормами цього Кодексу, що діють з 1 січня 2015 року.

На думку суду, дана норма вказує на те, що та плата за користування надрами, яка нарахована за 2014 рік (у 2014 році), але сплачується у 2015 році, у зв'язку із тим, що такого податку у 2015 році вже не існує, повинна зараховуватись разом із платежами «рентна плата». Тобто, вказаним пунктом Бюджетного кодексу України врегульовано процедурний бік виконання зобов'язання з плати за користування надрами, яке виникло у 2014 році, в періоді - 2015 рік, коли сам податок вже виключений з ПК України. Наведені норми Бюджетного кодексу України не ототожнюють ці два податки (не вважають їх однаковими).

Таким чином, у зв'язку з виключенням з переліку загальнодержавних податків та зборів плати за користування надрами та виключенням із Податкового кодексу України розділу XI «Плата за користування надрами», з 01.01.2015 у ПАТ «Укрнафта», як суб'єкта, що здійснює видобуток нафти, природного газу та газового конденсату, припинив існувати обов'язок із нарахування, декларування та сплати плати за користування надрами (окрім як за останній податковий період 2014 року), натомість виник обов'язок із нарахування, декларування та сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

При цьому, виключення податку із переліку загальнодержавних податків не усуває обов'язку платника податку здійснювати погашення податкового боргу з такого податку, якщо він обліковується контролюючими органами.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги

(п. 95.2.ст. 95 ПК України).

Зважаючи на те, що предметом спору в цій справі є стягнення податкового боргу з рентної плати, який нарахований за періоди: з 30.09.2016 по 30.10.2016 (за видобування нафти), з 29.02.2016 по 30.10.2016 (за видобування природного газу), з 30.07.2016 по 30.10.2016 (за видобування газового конденсату), зверненню з позовною заявою у цій справі мало передувати направлення Охтирською ОДПІ на адресу ПАТ «Укрнафта» податкової вимоги з рентної плати. При цьому, суд вважає за необхідне підкреслити, що податкова вимога від 31.08.2014 № 13-25, по-перше, стосується погашення податкового боргу за податковими зобов'язаннями з іншого податку - плати за користування надрами для видобування корисних копалин, які обліковувались Охтирською ОДПІ станом на 31.08.2014, по-друге, вважається відкликаною з огляду на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність заборгованості зі сплати податків та будь-яких інших обов'язкових платежів у ПАТ «Укрнафта» перед Охтирською ОДПІ за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

У запереченнях проти адміністративного позову Відповідач також посилається на те, що податкова вимога від 31.10.2014 № 296-25 сформована не Охтирською ОДПІ, а іншим контролюючим органом - Центральним офісом, та на суму боргу з іншого платежу - «авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств», що сплачувався відповідачем за місцезнаходженням Центрального офісу, а не Охтирської ОДПІ.

Надаючи оцінку такому твердження Відповідача, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Зі змісту п. 59.1 ст. 59 ПК України, а також положень пунктів 2.1., 2.2. Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576 (чинного на дату направлення податкової вимоги), вбачається, що податкова вимога формується контролюючим органом за місцем обліку платника податків якщо платник податків, зокрема не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені цим Кодексом строки.

Положеннями ст. 20, п. п. 95.1, 95.2. ст. 95 ПК України передбачене право контролюючого органу на звернення до суду із вимогами про стягнення коштів з платника податків в рахунок погашення податкового боргу, що може бути ним реалізоване не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, податкова вимога складається тим контролюючим органом, на обліку у якого платник податку перебуває та який обліковує за таким платником податку податковий борг з конкретного платежу. Облік податкового боргу ведеться за грошовими зобов'язаннями, які визначаються платником податків у поданих такому контролюючому органу податкових деклараціях (розрахунках). У випадку несплати платником податків боргу за податковою вимогою у встановлений п. 95.2 ст. 95 ПК України строк, контролюючий орган який сформував вимогу набуває право здійснювати за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Зважаючи на те, що податкова вимога від 31.10.2014 № 296-25 сформована іншим контролюючим органом - Центральним офісом, а не Охтирською ОДПІ, та на інший вид податку ніж податок, борг з якого є предметом стягнення в цій справі, суд вважає, що звернення з позовом до суду в цій справі на підставі податкової вимоги від 31.10.2014 № 296-25 не узгоджується з положеннями податкового законодавства.

При цьому твердження Позивача про те, що посилання на наявність податкової вимоги від 31.10.2014 №296-25, сформованою Центральним офісом, було зроблено в контексті того, що підприємство являється боржником і за місцем основного обліку, судом відхиляються з огляду на те, що предметом даного спору є дослідження правомірності вимог Охтирської ОДПІ до ПАТ «Укрнафта» про стягнення податкового боргу. Відтак, наявність або відсутність такого боргу за основним місцем обліку платника податку не має значення для розгляду і вирішення справи про стягнення податкового боргу за неосновним місцем обліку.

Оцінюючи доводи Позивача на те, що з моменту звернення з позовом до суду в цій справі Відповідачем лише частково погашено податковий борг з рентної плати, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Первісно заявлена Охтирською ОДПІ в позовній заяві сума податкового боргу становила 936 400 000,00 грн., яка у подальшому на підставі відповідних заяв зменшилася до 305 909 581,70 грн. станом на 01.06.2018.

При цьому, як вірно підкреслив Відповідач, періоди, за який податковий борг контролюючим органом нараховано, залишаються незмінними.

Як було встановлено раніше, з матеріалів справи вбачається, що податковий борг з рентної плати, нарахований за періоди: з 30.09.2016 по 30.10.2016 (за видобування нафти), з 29.02.2016 по 30.10.2016 (за видобування природного газу), з 30.07.2016 по 30.10.2016 (за видобування газового конденсату).

Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ПАТ «Укрнафта» протягом лютого - грудня 2016 року (т. 2 а.с. 27-70), січня - грудня 2017 року (т. 2 а.с. 167-250; т. 3 а.с. 1-170; т. 4 а.с. 14-106), а також січня 2018 року по 25.04.2018 року (т. 4 а.с. 107-120, 172-232; т. 5 а.с. 48-58) всього сплачено на рахунки державного бюджету за місцезнаходженням Охтирської ОДПІ рентної плати на загальну суму 2 288 072 799,44 грн. Крім того, додатково 328 844,94 грн. податкового боргу стягнуто Охтирською ОДПІ у період з 30.01.2018 по 02.05.2018 з банківських рахунків Відповідача за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) (т. 5 а.с. 59-65).

При цьому судом враховується, що сплачені Відповідачем суми коштів повністю покривають нарахований Охтирською ОДПІ податковий борг за вищевказані періоди 2016 року попри те, що підстави для звернення до суду із вказаним позовом, як вже було встановлено вище, відсутні.

Отже, станом на сьогодні, податковий борг з рентної плати за вищенаведені періоди 2016 року не може обліковуватись за Відповідачем, оскільки всі платежі з рентної плати, здійснені ПАТ «Укрнафта» протягом відповідних періодів 2016 - 2018 років, в силу абз. 1 п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України незалежно від їх призначення направляються контролюючим органом в погашення податкового боргу. Розмір сплачених ПАТ «Укрнафта» протягом вищенаведеного періоду коштів рентної плати значно перевищує заявлену до стягнення суму, а тому податковий борг за ПАТ «Укрнафта» з рентної плати за вищевказані періоди не може обліковуватись.

Крім того, надаючи оцінку доводам Відповідача щодо необґрунтованості заявленої до стягнення Позивачем суми нарахованої пені, суд вважає за необхідне зазначити таке.

В силу положень пп. 258.2.1 п. 258.2, пп. 258.1.2 п. 258.1 ст. 258 ПК України контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння рентної плати здійснюють контролюючі органи. На суму податкових зобов'язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу.

Зі змісту адміністративного позову, наданих позивачем додаткових розрахунків сум податкового боргу та даних зворотних боків інтегрованих карток платника вбачається, що нарахування пені здійснювалося контролюючим органом в автоматичному режимі.

У розумінні пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (пп. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України).

Відповідно до пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

За правилами п. 129.4. ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Водночас, аналіз змісту даних зворотних боків інтегрованих карток платника (т. 1 а.с. 232-271, т. 3 а.с. 226-249, т. 4 а.с. 155-159, т. 5 а.с. 21-41, 72-97) дає підстави для висновку, що Охтирською ОДПІ не доведено правомірність нарахування пені та, як наслідок, обґрунтованість заявленої до стягнення суми пені.

Результати нарахування пені в автоматичному режимі, що відображені на зворотному боці інтегрованої картки платника та у додатково наданих Позивачем розрахунках, не надають можливість встановити базу для нарахування пені, тобто на які саме прострочені сплатою грошові зобов'язання (за які періоди 2016 року) пеню нараховано. Зі змісту наданої на вимогу суду інтегрованої картки платника податку по сплаті рентної плати станом на 01.06.2018 (т. 5 а.с. 72-97) вбачається, що борг нараховано по пені «КОР нарахованої у минулих роках невизначений документ № AUTOPEN…». Такі ж самі записи в частині нарахування пені містять й інші наявні у матеріалах справи зворотні боки інтегрованої картки платника податку. Тобто, зворотній бік інтегрованої картки платника податку не містить інформацію на податковий борг за які періоди 2016 року пеню нараховано. У свою чергу, відсутність підтвердження належними та допустимими доказами правильності нарахування пені виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення коштів.

Крім того, як вбачається з наявних у матеріалах справи пояснень позивача, довідок про податковий борг, а також зворотних боків інтегрованої картки платника, Охтирська ОДПІ за рахунок здійснених ПАТ «Укрнафта» платежів з рентної плати здійснювала погашення пені до погашення боргу з основного зобов'язання.

Водночас, згідно п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Отже, коли контролюючий орган самостійно розподіляє кошти, що сплачує платник податків, виконуючи грошове зобов'язання або сплачуючи податковий борг, в першу чергу погашається податковий борг з основного зобов'язання, після цього погашаються штрафні (фінансові) санкції, за тим - нарахована пеня. Не підлягає погашенню пеня перед погашенням податкового боргу з основного зобов'язання.

Зміст наданих Позивачем письмових пояснень та заяв про зменшення розміру позовних вимог свідчить, що пеня, нарахована на основне зобов'язання з рентної плати (за кожним видом корисних копалин), зменшувалась, при цьому основне зобов'язання з рентної плати за кожним видом корисних копалин, на яке пеню нараховано, проводжувало існувати.

Тобто, всупереч наведеному порядку черговості погашення податкового боргу, Охтирська ОДПІ використовувала здійснені ПАТ «Укрнафта» платежі з рентної плати для одночасного погашення і суми податкового боргу з основного зобов'язання, і суми нарахованої пені, що не узгоджується з наведеними вище вимогами п. 131.2. ст. 131 ПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, 3, ідентифікаційний код 39507814) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 02 липня 2018 року.