Справа № 826/12854/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року, яке прийняте у порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та нечинним рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 31 серпня 2017 року № 1584 про результати позапланової перевірки ТОВ «ТРК «Кіно ТВ».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильного застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що Законом України «Про телебачення і радіомовлення» розмежовує поняття «передача» та «фільм».

Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що обов'язок дотримуватися пропорцій між українськими та іноземними передачами встановлений законом.

Під час судового засідання представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення у період з 15 по 17 травня 2017 року провела позапланову перевірку ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» з питань дотримання вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», за результатами якої склала акт від 17 травня 2017 року № 24 ПП/Кв/А/17.

Згідно з актом перевірки, за результатами моніторингу за період з 13 по 19 лютого 2017 року, враховуючи загальний обсяг мовлення, передбачений ліцензією на мовлення НР № 00112-м від 23 серпня 2011 року - 24 години на добу, встановлено, що частка передач європейського виробництва, в т.ч. США та Канади, у проміжках часу між 07:00 та 23:00 склала 37%, у тому числі передач українського виробництва - 22 %, що є порушенням ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Також в акті перевірки зазначено, що позивач відмовив у наданні робочій групі сітку мовлення телеканалу за період з 13 по 19 лютого 2017 року, а також державні прокатні посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів, що транслювались у період з 13 по 19 лютого 2017 року в ефірі телеканалу, що є порушенням п. 4.2. Інструкції про порядок здійснення перевірок, затвердженої рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08 лютого 2012 року № 115.

Листом від 09 червня 2017 року № 9 ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» направило письмові зауваження, заперечення до акту перевірки, у яких зазначило, що вимога Закону України «Про телебачення і радіомовлення» щодо дотримання пропорцій між українськими та іноземними передачами у проміжках часу між 07:00 та 23:00 стосується виключно передач, які є окремим різновидом аудіовізуального продукту. Щодо витребування сітки мовлення позивач зазначив, що вона не стосується предмету перевірки.

За результатами розгляду висновків акту перевірки від 17 травня 2017 року № 24 ПП/Кв/А/17, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення прийняла рішення від 31 серпня 2017 року № 1584 про результати позапланової перевірки ТОВ «ТРК «Кіно ТВ».

Вказаним рішенням було визнано порушення ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» і п. 4.2. Інструкції; оголошено позивачу попередження та зобов'язано протягом місяця з дня прийняття цього рішення привести свою діяльність у відповідність до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись із вказаним рішенням рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» звернулося до суду з позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не дотримався пропорцій між українськими та іноземними передачами.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (тут та надалі Закон вживається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) телерадіоорганізації, які відповідно до ліцензій здійснюють ефірне, супутникове та/або багатоканальне (в тому числі цифрове) мовлення з використанням радіочастотного ресурсу, у проміжках часу між 07.00 та 23.00 повинні дотримуватися таких пропорцій між українськими та іноземними передачами: передачі європейського виробництва, а також США та Канади повинні становити не менше 70 відсотків загального тижневого обсягу мовлення, у тому числі не менше 50 відсотків загального тижневого обсягу мовлення - передачі українського виробництва.

Для цілей цієї частини передачею європейського виробництва вважається передача, створена однією або декількома юридичними особами - резидентами держав, що ратифікували Європейську конвенцію про транскордонне телебачення.

До передач європейського виробництва, крім випадків, визначених цією частиною, також належать передачі, створені на замовлення юридичних осіб - резидентів держав, що ратифікували Європейську конвенцію про транскордонне телебачення, за умови що безпосереднім виробником таких передач є особи - резиденти таких держав.

Якщо передача створена на замовлення або за участю однієї або декількох юридичних осіб - резидентів держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або державою-окупантом, вона не може вважатися передачею європейського чи українського виробництва.

Підставою для звернення до суду з даним позовом та апеляційною скаргою стало те, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, на думку ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ», невірно застосовує ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», оскільки ототожнює поняття «передача» та «фільм», які є різними видами аудіовізуального твору.

Такий висновок позивач обґрунтовує тим, що деякі положення Закону України «Про телебачення і радіомовлення», вказують на те, що фільм та передача є окремими об'єктами.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам позивача, колегія суддів враховує, що у Законі України «Про телебачення і радіомовлення» вживаються поняття «фільм» та «передача», у тому числі як окремі об'єкти правового регулювання, проте їх зміст чітко не визначений та не розмежований.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» передача (телерадіопередача) - змістовно завершена частина програми (телерадіопрограми), яка має відповідну назву, обсяг трансляції, авторський знак, може бути використана незалежно від інших частин програми і розглядається як цілісний інформаційний продукт. Визначення терміну «фільм» зазначений Закон не містить.

Натомість, згідно зі ст. 3 Закону України «Про кінематографію» фільм - аудіовізуальний твір (у тому числі телевізійні серіали та їх окремі серії), що складається з епізодів, поєднаних між собою творчим задумом і зображувальними засобами, та є результатом спільної діяльності його авторів, виконавців і виробників.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону на початку або в кінці фільму на матеріальних носіях розміщуються вихідні дані (титри), в яких у довільній послідовності зазначаються назва фільму, учасники його створення, знак охорони авторського права, рік його створення.

Зазначені норми права вказують на те, що передача (телерадіопередача) та фільм мають такі спільні ознаки як назва, знак охорони авторського прав (визначення поняття «авторський знак» Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та Закон України «Про авторське право і суміжні права» не містять), є цілісним авторським твором.

Разом з тим, фільм є також окремим видом аудіовізуальних творів, особливості виробництва, розповсюдження, зберігання і демонстрування яких визначене Законом України «Про кінематографію».

Закон України «Про телебачення і радіомовлення», який регулює відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, також визначає фільми, як об'єкт контролю та нагляду, для якого окрім загальних вимог, Законом України «Про кінематографію» встановлені також додаткові вимоги.

Так, у відповідності до ч. 6 ст. 70 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» у разі виявлення Національною радою ознак порушення телерадіоорганізаціями законодавства про кінематографію щодо квоти демонстрування національних фільмів та щодо розповсюдження чи демонстрування творів, розповсюдження і демонстрування яких заборонено законодавством про кінематографію, Національна рада складає про це відповідний акт та передає його центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії, для вжиття заходів, передбачених законодавством.

Здійснивши аналіз зазначених норм права у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про те, що для цілей Закону України «Про телебачення і радіомовлення» поняття «фільм» охоплюється поняттям «передача». Поняття «фільм» зазначається у вказаному Законі як самостійний об'єкт у тих нормах, які визначають особливості правового регулювання розповсюдження фільмів як особливого виду передач.

Під розгляду та вирішення даної справи колегія суддів також враховує, що ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», норми якої згідно з оскаржуваним рішенням були порушені позивачем, має назву «Програмна концепція мовлення телерадіоорганізації». Вказана норма визначає основні засади програмної концепції мовлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону вимоги до програмної концепції мовлення телерадіоорганізації визначаються Національною радою відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» програмна концепція мовлення телерадіоорганізації визначає, зокрема, мінімальну частку національного аудіовізуального продукту та максимальну частку аудіовізуальної продукції іноземного виробництва.

Зазначені норми права вказують на те, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення самостійно встановлює вимоги до програмної концепції мовлення телерадіоорганізації, проте у визначених Законом України «Про телебачення і радіомовлення» межах. Одними зі складових програмної концепції мовлення є граничні частки аудіовізуального продукту (продукції) національного та іноземного виробництва. За своїм змістом ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» є нормою, яка визначає такі граничні частки.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» визначає пропорції між українськими та іноземними передачами, у тому числі фільмами.

На правильність таких висновків вказує також визначення поняття «сітка мовлення», наведене у ст. 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Згідно вказаної норми права сітка мовлення - документ, що містить перелік, послідовність, назву, час виходу в ефір теле- чи радіопрограм, теле- чи радіопередач і відображає основні напрями програмної концепції мовлення на конкретний період. Зазначене визначення також не містить посилання на фільм, як самостійний об'єкт. Для цілей формування графіку виходу аудіовізуальних творів у ефір «фільм» охоплюється поняттям «передача».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» посилалося на висновок науково-правової експертизи щодо співвідношення передачі (телепередачі) з програмою (телепрограмою), фільмом та аудіовізуальним твором і можливість включення поняття «фільм» до поняття «передача (телепередача)» від 30 листопада 2017 року. Вказаний висновок був підготовлений Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності Національної академії правових наук України за зверненнями ПАТ «Телеканал «ІНТЕР», ТОВ «Телерадіокомпанія «МУЗИКА ТВ», ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ», ТОВ «Телестудія «Служба інформації».

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на зазначений висновок, оскільки він вказує, що «передача (телепередача)» та «фільм» є окремими об'єктами правової охорони. Зазначені поняття досліджувалися саме як об'єкти авторського права, а не складові програмної концепції мовлення.

Крім того, при розмежуванні зазначених понять експерт керувався положеннями ст. 10 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» у редакції, що набула чинності з 13 жовтня 2017 року, в той час як оскаржуване рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 1584 було прийняте 31 серпня 2017 року.

Колегія суддів вважає, що з огляду на викладені особливості правового регулювання спірних правовідносин важливе значення для вирішення даної справи має також вид застосованої до ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» санкції.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада застосовує санкції до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення відповідно до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Згідно з ч. 6 ст. 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження; стягнення штрафу; анулювання ліцензії на підставі рішення суду за позовом Національної ради.

Як раніше зазначалося, рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 1584 від 31 серпня 2017 року позивачу було оголошено попередження, а також надано строк для приведення свої діяльності у відповідність до вимог чинного законодавства.

Інші санкції у зв'язку із порушенням вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» оскаржуваним рішенням до ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» не застосовувалися.

Також у акті перевірки від 17 травня 2017 року № 24 ПП/Кв/А/17 міститься посилання на порушення п. 4.2. Інструкції про порядок здійснення перевірок, затвердженої рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08 лютого 2012 року № 115 (далі - Інструкція).

Згідно вказаної норми керівник або уповноважений представник ліцензіата під час проведення перевірки зобов'язаний, зокрема надавати уповноваженим особам Національної ради пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час перевірки.

Порушення вимог п. 4.2 Інструкції полягало у тому, що представник ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» не надав на вимогу робочої групи сітку мовлення за період з 13 по 19 лютого 2017 року та державні посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, звернення відповідача до позивача щодо надання вказаних документів було спрямоване на з'ясування всіх обставин, що мали значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення, що є завданням відповідача.

Позивач посилався на те, що сітки мовлення за період з 13 по 19 лютого 2017 року на час проведення перевірки (17 травня 2017 року) не збереглися, проте перешкоди для надання державних посвідчень на право розповсюдження і демонстрування фільмів у представника ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» були відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ».

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 28 лютого 2018 року та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Кіно ТВ» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 23 червня 2018 року.