Справа № 820/2394/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2018 р. № 820/2394/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії;-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- відстрочити сплату судового збору на підставі ст.133 КАС України;

- визнати причину пропуску звернення з позовом до суду поважною;

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення виплати пенсії за віком з березня 2016 року ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1;

- зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити виплату пенсії та виплатити заборгованість по пенсії за віком з березня 2016 року ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням №, яке видане Пенсійним фондом України. Раніше позивач був зареєстрований та постійно проживав в м.Красний луч Луганської області, де перебував на обліку у пенсійному фонді та отримував пенсію. На даний час позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 арміїАДРЕСА_1. Позивач зазначає, що перебуває на обліку в Слобожанському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, отримував пенсію за віком, однак в березні 2016 року виплати пенсії припинились з невідомих причин. Позивач не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

На виконання ухвали суду відповідачем 18.04.2018 року надано відзив, в якому останній просив суд відмовити у задоволені позову, у зв'язку з тим, що за результатами звірки від 25.02.2016р. та рішення управління від 25.02.2016р. пенсія позивачу з 01.03.2016р. призупинена у зв'язку з непідтвердженням фактичного місця проживання. Також відповідач зазначив, що позивачу необхідно звернутися до органів праці та соціального захисту населення для вирішення питання реєстрації за фактичним місцем проживання і на підставі отриманої довідки звернутися до органів Пенсійного фонду України для вирішення питання щодо відновлення виплати пенсій.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено проведення підготовчого провадження по справі.

Сторони у судове засідання не прибули, повідомлені судом належним чином про дату, час та місце судового засідання. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позивач просив суд здійснити розгляд справи в порядку спрощенного провадження.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх учасників судового процесу, суд вважає за можливе розгляд та вирішення справи на підстави наявних у ній доказів в письмовому провадженні.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № від 03.11.2009р., видане Пенсійним фондом України довічно, за віком (а.с.10)

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.07.2015 року №. (а.с.4) Попереднім місцем проживання позивача є м.Красний Луч Луганської області. Внаслідок проведення АТО позивач був зареєстрований у м.Харків.

23.02.2018р. позивач направив на електронну пошту відповідача та Головного управління ПФУ Харківської області скаргу з вимогою поновити виплату пенсії. Однак, як зазначає позивач, відповіді досі він не отримав. (а.с.11)

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідач обґрунтовує припинення пенсії позивачу наступним чином: відповідно листа Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Червонозаводського району м.Харкова від 19.02.2016р., отримані управлінням списки внутрішньо переміщених осіб, що зареєстровані в Червонозаводському районі м.Харкова та перевірені Службою безпеки України, опрацьовані шляхом здійснення звірки х Єдиною інформаційною базою даних переміщених осіб. Обмін інформацією про переміщених осіб з числа пенсіонерів було проведено 25.02.2016р., за результатами звірки та рішенням управління від 25.02.2016р. пенсія позивачу з 01.03.2016р. призупинена у зв'язку з непідтвердженням фактичного місця проживання.

В звязку із встановленими обставинами справи, суд зазначає наступне.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI.

Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014р. №1706-VII врегульований статус внутрішньо переміщених осіб, відповідно ст.7 Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI та включають таки випадки для припинення пенсії:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Будь-яких інших підстав для припинення виплати пенсії не передбачено, а тому посилання відповідача, що Слобожанським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова припинено виплату пенсії позивачу на підставі того, що позивач не знаходився за фактичним місцем проживання (перебування) є не законним та таким, що суперечить чинному законодавству України.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м.Красний Луч (Луганська обл.).

Судом встановлено, що 25.02.2016р. рішенням Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова зупинено з 01.03.2016р. виплату пенсії позивачу - ОСОБА_1, у зв'язку з непідтвердженням місця проживання.

Відповідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст.1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначено в п. 333 цього рішення: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Щодо визнання причин пропуску звернення до суду поважними, суд зазначає:

За загальним правилом, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV. Відповідно ч.2 ст.46 зазначеного Закону, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Практика застосування правових норм щодо строків звернення до адміністративного суду передбачала їх застосування за умови, коли право позивача на отримання спірних сум пенсій відповідачем визнано не було, що і стало підставою звернення до суду (постанова Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-329а13).

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявну протиправну бездіяльність відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для припинення виплати позивачу пенсії з підстави непідтвердження фактичного місця проживання.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 242, 243, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова щодо припинення виплати пенсії за віком з березня 2016 року ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова поновити виплату пенсії та виплатити заборгованість по пенсії за віком з березня 2016 року ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Панченко