Справа № 807/662/18
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06 липня 2018 рокум. Ужгород№ 807/662/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення фінансових санкцій (штрафу), -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (90534, Закарпатська область, Тячівський район, с. Тисолово, вул. Шевченка, буд. 100) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_2 (88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд.16), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_2 від 12.06.2018 року №ЗК/190/221/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-81 про накладення штрафу в розмірі 670140,00 грн. та від 12.06.2018 року № ЗК/190/221/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-82 про накладення на штрафу в розмірі 3723,00 грн.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано клопотання про забезпечення позову.

Клопотання мотивовано тим, що штраф згідно оскаржуваних постанов №ЗК/190/221/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-81 та № ЗК/190/221/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-82 від 12.06.2018 року підлягає сплаті протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення. Водночас, приписами Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року №509) встановлено, що не сплачені в добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України. Оскільки, з оскаржуваними постановами заявник не погоджується та вважає їх протиправними, вказує, що не має наміру сплачувати у добровільному порядку накладений цими постановами штраф до встановлення правомірності прийняття оскаржуваних постанов. Відтак, на даний час, існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови відповідача, що в свою чергу свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 п.10 ст.4 КАС України письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання у суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та або виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи достатність наявних у матеріалах провадження доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без участі сторін.

У зв'язку із наведеним, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що така належить до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин 1 статті 151 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суть поданого заявником клопотання про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Згідно матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що постановою Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК174/221/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-81 від 12.06.2018 на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 670140,00 грн. та надано строк до 12 вересня 2018 року для виконання постанови у добровільному порядку.

Постановою Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК174/221/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-82 від 12.06.2018 на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 3723,00 грн. та надано строк до 12 вересня 2018 року

Вказані постанови позивачем не виконані та оскаржені до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" (далі Порядок) визначано механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення. Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку не сплачені в добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України.

Наведене дає підстави дійти висновку, що у зв'язку з невиконанням оскаржуваних постанов, такі буде звернено до примусового виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, що у свою чергу, може призвести до стягнення суми штрафу у загальному розмірі 673863,00 грн. у примусовому порядку до вирішення питання правомірності постанов Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК/190/221/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-81 та № ЗК/190/221/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-82 від 12.06.2018 року.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року у справі №826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи зазначене, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявником були наведені належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку ухвалення рішення на користь позивача.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК174/221/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-81 від 12.06.2018 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу передбаченого абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України у розмірі 67 0140,00 грн. та постанови №ЗК174/221/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-82 від 12.06.2018 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України у розмірі 3723,00 грн. до розгляду та набрання судовим рішенням законної сили по справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення фінансових санкцій (штрафу).

Керуючись ст.ст. 2, 6 9, 150 154, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 (90534, Закарпатська область, Тячівський район, с. Тисолово, вул. Шевченка, буд. 100, РНОКПП НОМЕР_1) до першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_2 (88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд.16, ) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення фінансових санкцій (штрафу) задовольнити.

Вжитти заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК174/221/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-81 від 12.06.2018 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу передбаченого абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України у розмірі 67 0140,00 грн. та постанови Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК174/221/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-82 від 12.06.2018 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України у розмірі 3723,00 грн. до розгляду та набрання судовим рішенням законної сили по справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення фінансових санкцій (штрафу).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч.8 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_3