Справа № 755/6762/18
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/6762/18 Суддя (судді) першої інстанції: Ластовка Неля Дмитрівна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17.05.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора 2 роти 4 батальйону 1 полку УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта Новікова Віталія Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 роти 4 батальйону 1 полку УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта Новікова Віталія Леонідовича про: скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 955173 від 19.04.2018 та закриття провадження у справі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17.05.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено вимоги закону при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З оскаржуваної постанови серії НК № 955173 від 19.04.2018 вбачається, що 19.04.2018 о 23 год. 00 хв. по а/д М06 44 км Київ-Чоп, ОСОБА_3 керував транспортним засобом MAN 26440, з напівпричепом GOLDHOFER, на якому з лівого боку на передній осі був відсутній передбачений конструкцією грязезахисний фартух, чим порушив пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з чим до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що у позовній заяві зазначено, що відповідачем винесена спірна постанова після перевірки його документів та без його участі, однак позивачем не спростовано той факт, що його транспортний засіб експлуатувався з технічними несправностями і невідповідностями, та не надано суду доказів наявності на лівому боці на передній осі його напівпричепа передбаченого конструкцією грязезахисного фартуху.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що в апеляційній скарзі позивачем вказано про відсутність жодних доказів на підтвердження факту порушення ним ПДР, зокрема, пп. «е» п. 31.4.7.

Так, приписами пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: інші елементи конструкції: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартух і бризковики.

В той же час, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якого приписами ч. 2 ст. 77 КАС України покладено тягар доказування, не доведено жодними доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України факт відсутності грязезахисного фартуху на автомобілі позивача на час складення адміністративного матеріалу, а лише зазначається про його відсутність.

Приписами ст.ст. 73 - 76 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»,затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Імперативними приписами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянтом в свою чергу зазначено про відсутність доказів, які б у встановленому порядку підтверджували факт скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, з чим погоджується колегія суддів, оскільки відповідачем було порушено вищевказані положення та безпідставно притягнуто особу до відповідальності за відсутності жодних доказів, а відтак позов ОСОБА_3 є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, на те, що рішенням Конституційного Суду України по справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративній правопорушення від 26.05.2015 № 5-рп/2015 визначено, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Аналогічні доводи наведені позивачем і в позовній заяві. Проте, такі посилання критично оцінюються судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Частинами 1, 2 ст.276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення; справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 121 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 25-рп/2015 від 26.05.2017 щодо роз'яснення положень ст. 276 КУпАП, зокрема поняття «за місцем його вчинення», дане поняття визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.06.2015 року, до ст. 222 КУпАП було внесено зміни, в частині того, що уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв, і дані положення Закону на момент винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення не були визнані неконституційними.

Крім того, п. 1 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121,статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, твердження позивача щодо неможливості розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є необґрунтованим, і відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення.

Зміст п.2.2 рішення Конституційного Суду України по справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративній правопорушення від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015, на який посилається позивач, не може бути застосований при розгляді даної справи, оскільки в п.2.2 цього рішення розмежовуються стадія складання протоколу про адміністративне правопорушення і стадія розгляду відповідної справи по суті, між якими повинен існувати часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності, оскільки п. 4 Розділу І вказаної Інструкції визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналогічні положення викладені в ч. 2 ст. 258 КУпАП, відповідно до змісту яких протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З огляду на вказане, судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта у вказаній частині.

В той же час, колегія суддів вважає позов ОСОБА_3 обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на відсутність будь-яких доказів вчинення ним порушення пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17.05.2018 - скасувати, постановити нове, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 4 батальйону УПП в м. Києві Новікова Віталія Леонідовича, серії НК № 955173 від 19.04.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

(Постанову у повному обсязі виготовлено 03.07.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя В.П. Мельничук

Суддя Г.В. Земляна