Справа № 549/276/18
Суддя: Глущенко Н. М.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.06.18

Справа № 549/276/18
Провадження № 2-а/549/7/18

РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2018 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Глущенко Н.М.

з участю: секретаря Бибик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Великобагачанського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі Великобагачанський ВП) ОСОБА_2 про скасування постанови,

встановив:

У травні місяці 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Великобагачанського ВП в Полтавській області ОСОБА_2В про скасування постанови.

В обґрунтування позову зазначав, що 13.05.2018 поліцейським Великобагачанського ВП в Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову серії БР №982963 про накладення адміністративного стягнення відносно нього, за порушення Правил дорожнього руху України, притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просив скасувати її за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений заздалегідь, належним чином. Н адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що ним було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення. Розгляд проводився в правовому полі в розумінні та керуючись Главою 22 КУпАП, з дотриманням строків, підготовки, порядку розгляду, зясовано обставини, що підлягають доказуванню, а саме перегляд відеозапису з автомобільного відеореєстратора інвентарний номер /21/1/, водію було розяснені його права відповідно до ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України. Просив відмовити в задоволення позовних вимог повністю і залишити постанову винесену ним ОСОБА_1 в силі.

Відповідно до ч.1,ч.4 ст. 229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео-та (або) звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність спору.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи встановлено, що інспектором СРПП №4 Великобагачанського ВП в Полтавській області ОСОБА_2 13.05.2018р. складено постанову серії БР №982963 у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Зазначено, що 13.05.2018 близько 16 год. 12 хв. в с.Мостовівщина Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не увімкнув світловий показник повороту праворуч при здійсненні повороту праворуч, чим порушив п.9.2 б) Правил дорожнього руху.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, причиною притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним пп. «б» п. 9.2 ПДР України.

Частиною 3 статті 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається, зокрема, в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою і пятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, відповідно до ст. 222 КУпАП інспектор патрульної поліції, який має спеціальне звання капрал поліції, наділений правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, розгляд якого, відповідно до КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейський мав право виносити постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

На цифровому багатоцільовому диску, наданому працівниками поліції міститься два відеофайли. Відповідно до першого відеозапису з автомобільного відеореєстратора, який наданий відповідачем, зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення. Однак, дата фіксування правопорушення, згідно наданого відеозапису, не відповідає даті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: правопорушення, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №982963 ОСОБА_1 вчинив 13.05.2018, а на відеофайлі дата 18.01.2016, що не дає змоги встановити, що саме правопорушення , яке вчинене 13.05.2018 ОСОБА_1, зафіксоване даним відеореєстратором.

З огляду на те, що фіксація ймовірного правопорушення здійснювалася 18.01.2016 , а не 13.05.2018, тому суд визнає неналежним доказом та не приймає до уваги даний відеофайл, що міститься на цифровому багатоцільовому диску.

Із другого відеофайлу, який знаходиться на цифровому багатоцільовому дискувбачається, що до винесення оскаржуваної постанови відповідач розяснив позивачу суть вини правопорушення та його права під час розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП.

В звязку з вищевикладеним, всі сумніви суд тлумачить на користь особи згідно ст.62 Конституції України.

У такому випадку суд вважає не доведеною обставину порушення правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності.

Відповідачем на підтвердження зазначених в постанові доводів та спростування доводів позивача не надано жодного належного доказу, передбаченого статтею 251 КУпАП.

За таких обставин, твердження позивача на заперечення факту порушення вимог ПДР України заслуговують на увагу, як і твердження того що постанова є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутністю належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Відповідачем в порушення ст.72 КАС України не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні порушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку, а також те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено у судовому порядку скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та не надано жодних доказів в підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2, 77, 242-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Великобагачанського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі Великобагачанський ВП) ОСОБА_2 про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 13 травня .2018 серії БР №982963 винесену інспектором СРПП №4 Великобагачанського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі Великобагачанський ВП) ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу 425 (чотириста двадцять пять ),00 грн.

Провадження по адміністративній справі за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя: