Справа № 216/656/18(2-а/214/122/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2018 року справа № 216/656/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю.,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року (головуючий суддя Гриня Н.Г.)

у справі № 216/656/18

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3,

про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача з притягнення позивача до адміністративної відповідальності;

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 274085 від 25.01.2018 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. та закрити провадження у адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в діях позивача відсутнє порушення правил дорожнього руху, а саме: ненадання на вимогу інспектора посвідчення водія, тому постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною й такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що зупиняючи транспортний засіб позивача, відповідач діяв згідно вимог п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

З приводу ненадання позивачем на вимогу інспектора поліції посвідчення водія, суд зазначив, що з відеозапису чітко вбачається факт, що відповідачем пять разів пропонувалось позивачу предявити для перевірки посвідчення водія протягом часу з 14 години 16 хвилин до 14 години 42 хвилин 25.01.2018, проте, вказану вимогу позивачем виконано не було. Суд дійшов до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм права, не повне зясування обставин, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким позовні вимоги задовольнити. Позивач зазначає, що з наданих відповідачем до суду в якості доказів відеоматеріалів не вбачається, що саме позивач керував транспортним засобом, вказав, що він лише знаходився в автомобілі, який зареєстрований на громадянина ОСОБА_4.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.06.2018.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Представником відповідача електронної поштою подано клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з тим, що відзив на апеляційну скаргу не встигне надійти на адресу суду. Колегія суддів вважає, що означене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на те, що ненадходження відзиву на апеляційну скаргу до початку розгляду судового засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позивачем подана заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності з поважних причин.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України справа розглядається в письмовому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 25.01.2018 інспектором роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕАА № 274085 у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що 25.01.2018 о 14-44 год. ОСОБА_1 в м. Кривому Розі по вул. Гетьманській, 82, керував автомобілем ОСОБА_5, номерний знак НОМЕР_1, після його зупинки, не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність означеної постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 274085 від 25.01.2018.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно вимог п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, враховуючи положення ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення, яке в судовому засіданні було досліджено (а.с.33).

З відеозапису чітко вбачається факт руху транспортного засобу позивача (час руху 14:09:39), після чого даний транспортний засіб був зупинений і інспектор патрульної поліції підійшов до автомобіля, на місці водія якого знаходився позивач. Інспектор патрульної поліції представилася згідно з п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», після чого згідно з п.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» позивача було повідомлено про причину зупинки, а саме: на даного водія днем раніше складалися адміністративні матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП з тих підстав, що водієм не було предявлено посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, і відповідач як посадова особа під час розгляду справи відносно позивача днем раніше встановлювала особу останнього за допомогою паспорта, посвідчення водія не бачила, а тільки в усних поясненнях позивача чула про його існування.

Отже, у відповідності до п.1.2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», в якому зазначено, що поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, відповідач попросив позивача предявити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Проте вказану вимогу відповідача, позивачем не виконано.

Вказаний факт непредявлення на законну вимогу інспектора патрульної поліції посвідчення водія позивач не спростовує.

Твердження позивача в апеляційній скарзі, що він лише знаходився в автомобілі і не керував ним, апеляційний суд не приймає згідно ч.5 ст.308 КАС України, оскільки вказана обставина не була визначена в якості підстави позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 274085 від 25.01.2018, тим більш, що обґрунтовуючи позовні вимоги в позовній заяві, позивач зазначив, що він дійсно у вказаний в постанові час керував автомобілем, проте вважає, що його безпідставно зупинили працівники поліції, тому посвідчення водія їм до рук він не надавав.

Крім того, як встановлено вище, факт руху транспортного засобу позивача засвідчений наданим відповідачем відеозаписом.

Отже, встановлені обставини в їх сукупності свідчать про обґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п. 2.1 ПДР України, що вказує на законність притягнення позивача до відповідальності згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року у справі №216/656/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко