Справа № 810/184/18
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/184/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лапій С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру в Київській області, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, третя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру в Київській області, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, третя особа: ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, та перенести в архівний шар, а також закрити Поземельну книгу.

На обґрунтування позовних вимов позивач зазначив, що за гр. ОСОБА_3 Відділом в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру в Київській області зареєстровано земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер, яка повністю накладається на його земельну ділянку, жодної технічної документації на земельну ділянку ні у ОСОБА_3, ні у відповідачів немає в наявності, з огляду на що, виправити відомості, що містяться в Публічній кадастровій карті не вбачається за можливе, а отже єдиним способом захисту порушеного права є скасування такої державної реєстрації.

Крім того, позивачем зазначено, що державним кадастровим реєстратором Відділу в Обухівському районі направлений лист-повідомлення № /1 гр. ОСОБА_3 про виявлення органом, що здійснює введення Державного земельного кадастру, у документації із землеустрою земель помилки, допущеної у його відомостях. Однак жодних дій третьою особою для врегулювання питання із земельної ділянкою не вчинено, вказані обставини відповідачі не заперечують.

Позивач також посилається на лист відділу в Обухівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2017 року № 10-3896, відповідно до якого в архіві відсутній проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, та перенести в архівний шар, а також закрити Поземельну книгу.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до Інформаційної довідки Управління Держкомзему в Обухівському районі ГУ Держкомзему у Київській області від 19.05.2011 № 05-01/644 земельній ділянці площею 0,12 га, яка згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_3 є у власності ОСОБА_2, і розташована в межах с. Романків, вул. Лісова, Підгірцівської сільської ради, Обухівського району Київської області, присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_2.

Відповідно до Збірного кадастрового плану земельної ділянки позивача, який виконаний на підставі присвоєного кадастрового номеру, визначено точне місце розташування земельної ділянки, встановлені та сформовані її межі.

Підтвердженням законного та правильного місця розташування земельної ділянки також є договір Сервітуту між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, згідно Збірного кадастрового плану, посвідченим приватним нотаріусом Щуром Н.Р., від 06 липня 2011 року за реєстровим номером 1589.

Інформація щодо даної земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі, а саме на Публічній кадастровій карті, до внесення відповідних змін, не відповідала дійсності, а саме: не відповідала документам, на підставі яких були внесені відповідні відомості - технічній документації.

До моменту звернення позивача в правоохоронні органи та ГУ Держгеокадастру в Київській області в Національній кадастровій системі містилась інформація, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача, межувала з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1, яка перебуває у власності гр. ОСОБА_3.

У зв'язку цим позивач звернувся до правоохоронних органів, на підставі чого відкрито кримінальне провадження № 0000129, в рамках якого було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (КНДІСЕ).

На вирішення експертизи поставлено питання: Чи є порушення меж (або накладання) земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 відповідно до відомостей вирахування площ контурів угідь земельних ділянок? Чи відповідає фактичне використання земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_4 документації із землеустрою, на підставі якої видано правовстановлюючі документи?

За результатом проведення судової земельно-технічної експертизи складено Висновок експерта від 10 липня 2017 року за № 8300/17-41 КНДІСЕ, відповідно до якого: 1) місце розташування земельної ділянки за кадастровим НОМЕР_4 в Публічній кадастровій карті не відповідає місцю розташування за проектно-технічною документацією (є зміщення ділянки на 50 метрів в Національній кадастровій системі); 2) земельна ділянка за кадастровим НОМЕР_5 в частині 0,060 накладається на земельну ділянку за кадастровим НОМЕР_4; 3) земельною ділянкою за кадастровим НОМЕР_4 позивач користується в межах, які визначені про розробці документації із землеустрою.

Колегія суддів звертає увагу, що з пояснень позивача випливає, що жодної вільної земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 і межувала з його земельною ділянкою, не має.

Земельна ділянка ОСОБА_3 повністю накладається на його земельну ділянку.

Враховуючи вище викладене та відсутність у ОСОБА_3 технічної документації, вважає, що в натурі землю їй виділити не можливо так як така земельна ділянка відсутня.

Колегія суддів враховує, що в Національній кадастровій системі містилась помилка в частині меж (місця розташування) земельної ділянки позивача, а земельну ділянку за кадастровим НОМЕР_5 зареєстровано в межах земельної ділянки позивача (кадастровий НОМЕР_4), останній звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з вимогами: внести зміни у відомості, що містяться в Національній кадастровій системі (Публічній кадастровій карті), стосовно земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_2, що розташована: Київська область, Обухівський район, село Романків, вулиця Лісова, а саме: виправити межі (місце розташування) земельної ділянки у відповідності до документації із землеустрою (технічної документації), на підставі якої видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії КА № 029521.

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області надано відповідь від 06.11.2017№ Ч-32663/0-17851/6-17, відповідно до якої Державним кадастровим реєстратором Відділу в Обухівському районі 12.10.2017 року внесено виправлені відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 відповідно до каталогу координат, зазначеному у відомості вирахування площі, що містяться у технічній документації по передачі земельної ділянки у власність та виготовлення державного акту на право власності на землю на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (розробленої ПП Фокус-2002 у 2003 році). На підставі вказаних змін сформовано новий витяг.

Крім того, у відповіді також зазначено, що Державним кадастровим реєстратором Відділу в Обухівському районі направлений лист-повідомлення № /1 гр. ОСОБА_3 про виявлення органом, що здійснює введення Державного земельного кадастру, у документації із землеустрою земель помилки, допущеної у його відомостях.

Отже, факт наявності помилки, яку виправлено щодо земельної ділянки (місце розташування останньої визначено у відповідності до технічної документації) позивача визнано відповідачем, однак не виправлено помилку щодо розташування земельної ділянки ОСОБА_3, у зв'язку із чим остання повністю накладається на земельну ділянку позивача в межах 0,0600 га.

Відділом в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області повідомлено, що технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_3 відсутня, а отже, вони позбавлені можливості внести зміни до Публічної кадастрової карти.

Крім того, листом від 21.03.2017 №10-3896 відділ в Обухівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області повідомив, що в архіві відсутній проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3.

Листом від 11.10.2017 № ПІ-737/0-16645/6-17 ГУ Держгеокадастру у Київській області повідомило, що державна реєстрація земельної ділянки гр. ОСОБА_3 за кадастровим номер НОМЕР_1 проведена 30.08.2013 року на підставі проекту землеустрою, розробленого ОМРВВ КОФ ДП «Центр ДЗК», а у місцевому фонді документації із землеустрою Відділу в Обухівському районі відсутній проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Оскільки земельна ділянка третьої особи накладається на земельну ділянку позивача та враховуючи, що відповідач позбавлений можливості внести зміни щодо місця розташування земельної ділянки без технічної документації на таку, єдиним способом захисту порушених прав, на думку позивача, є скасування державної реєстрації земельної ділянки, що накладається, у зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на на те, що дані правовідносини є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник у зв'язку із накладенням меж на земельну ділянку третьої особи на ділянку позивача.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватно - правових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Суд, вирішуючи спір, має з'ясувати чи є він приватно - правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

З огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин встановлених судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, що виникає при врегулюванні договірних відносин, які підлягають врегулюванню на підставі норм Цивільного кодексу України, в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Як свідчить зміст позовної заяви, спір виник у зв'язку із накладенням меж на земельну ділянку третьої особи на ділянку позивача, тобто з приводу здійснення позивачем своїх цивільних прав на земельну ділянку на засадах рівності та, порушення цих прав третьою особою.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, підлягає закриттю.

Позиція суду апеляційної інстанції узгоджена з позицією, викладеною в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Рішенні Конституційного Суду України №10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року, постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Крім того, аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 11 листопада 2014 року №21-493а14, від 16 грудня 2014 року №21-544а14, від 09 грудня 2014 року №21-308а14.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що предметом адміністративного позову може бути визнання неправомірними лише тих рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які безпосередньо впливають на права та обов'язки позивача у сфері саме публічно-правових відносин.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувсь до суду, виник у зв'язку із накладенням меж на земельну ділянку третьої особи на ділянку позивача.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, роз'яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру в Київській області, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, третя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 10 квітня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

Н.М. Троян