Справа № 802/1402/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 липня 2018 р. Справа № 802/1402/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_1, позивач) до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (УПФ у місті Вінниці, відповідач -1) про зобов'язання повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 5 800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 2018 році придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, сплативши при цьому збір до Пенсійного фонду України в розмірі 5800 грн.

Однак, як вказує позивач, згідно Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", особа яка придбаває житло вперше не є платником даного збору. Вважаючи себе такою особою, позивач звернулась із заявою до управління пенсійного фонду про повернення сплаченого збору, за наслідком розгляду якої отримала відмову у зв'язку з чим звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою від 19 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження на 04.07.2018 р. без виклику сторін.

03 липня 2018 року надійшов відзив (вх.№27254 від 03.07.2018 р.), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зокрема, обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що позивачем не надано документального підтвердження правових підстав для звільнення від сплати збору, а відтак, відсутні підстави повертати кошти.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 лютого 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Компанія з управління активами "Національний резерв" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 580 000 грн.

При купівлі даної квартири ОСОБА_1 сплачено 5 800 грн., тобто 1% від вартості квартири, в рахунок збору на обов'язкове пенсійне страхування, що підтверджується квитанцією №30186871.

26.03..2018 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про повернення сплаченого збору, за наслідком розгляду якої отримала лист за вих. №1909/11-32-1107 від 10.04.2018 р., яким повідомлено про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки не надано документального підтвердження купівлі житла особою вперше.

Не погоджуючись з позицією суб'єкта владних повноважень та вважаючи, що має право на повернення сплаченого збору, позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, визначається Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР від 26 червня 1997 року (далі - Закон № 400/97-ВР).

Пунктом 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР визначено виключний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, згідно якого, серед інших платниками збору є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Аналогічні норми містить Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій , затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998р.

Зокрема, пунктом 15- 1 Порядку №1740 визначено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Отже, вищевказаними нормами визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 25.06.2015р.

Разом з тим, оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) регулюється Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013р.(далі - Порядок №787).

Так, відповідно до пункту 3 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Із положень пункту 5 Порядку №787 випливає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету міністрів України від 16.02.2011 року №106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету", контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладено на Пенсійний фонд України.

В свою чергу, згідно підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Із аналізу наведених вище норм видно, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів (обов'язкових платежів) відбувається за відповідним поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, в даному випадку саме до повноважень органу пенсійного фонду віднесено контроль за надходженням до бюджету збору та , відповідно, внесення подання про його повернення.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такої процедури повертати безпідставно сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5 800 грн.

Більш того, суд зазначає, що для формування подання про повернення коштів, мають бути правові підстави.

Так, звертаючись до відповідача про повернення коштів (збору), позивач, як видно з наданої відповіді (лист №1909/11-32-1107 від 10.04.18 р.), не надав органу пенсійного фонду документального підтвердження наявності права на звільнення від сплати збору відповідно до визначених законом умов, що унеможливило прийняття позитивного рішення відповідачем.

При цьому суд зазначає, що оцінка оскаржуваним рішенню, діям чи бездіяльності надається на час їх прийняття або вчинення та враховуються обставини (докази), які існували на той момент та їх врахування чи неврахування суб'єктом владних повноважень. Надання ж суду документів, які не досліджувались суб'єктом рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються не беруться судом до уваги.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, яка не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволенні позову - судовий збір не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1).

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна