Справа № 802/1141/16-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №802/1141/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12221/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Клюс Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду у складі судді Сала П.І. від 14 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Курка О.П. (головуючий), суддів: Білоуса О.В., Совгири Д.І. від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області (далі - Управління поліції) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції від 5 липня 2016 року №655 в частині звільнення його зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» Управління поліції з 6 липня 2016 року;

- стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 6 липня 2016 року по день поновлення на службі;

- зобов'язати внести виправлення до трудової книжки позивача щодо його звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, оскільки обставини, які викладені у висновку службового розслідування та спірному наказі щодо порушення ним правил субординації, норм професійної і службової етики не відповідають дійсності. Позивач вказує на те, що у його діях під час зборів особового складу батальйону відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме наявність протиправної поведінки та шкідливих наслідків такої поведінки.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що підстави притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби були відсутніми. Вказує, що в діях позивача під час зборів особового складу батальйону відсутній склад дисциплінарного проступку внаслідок відсутності шкідливих наслідків його поведінки, відтак, притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконним.

Зазначає, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу і, застосовуючи саме цей вид стягнення, належить враховувати тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Цього відповідачем зроблено не було. Спірний наказ не містить мотивування щодо застосування саме крайнього заходу впливу без використання всього переліку можливих дисциплінарних стягнень.

Вказує на невідповідність висновків службового розслідування фактичним обставинам. Зокрема, зазначає про відсутність під час зборів особового складу батальйону фактів штовхання командира батальйону та сутички між особовим складом.

Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

На обґрунтування заперечення позивач вказує на те, що вчинення дисциплінарного проступку позивачем повністю підтверджується матеріалами службового розслідування. Складеним за наслідками розслідування висновком встановлено факт недотримання позивачем вимог субординації, статутних відносин, обговорення службових питань з командиром батальйону на підвищених тонах у присутності особового складу підрозділу, без дотримання професійної та службової етики, а також неприпинення порушень службової дисципліни підлеглими, що призвело до створення конфлікту між поліцейськими та мало не призвело до сутички між особовим складом підрозділу та негативно вплинуло на моральний стан та боєготовність поліцейських, які прибули для несення служби в зону АТО.

Відтак, застосований до ОСОБА_2 вид дисциплінарного стягнення є пропорційним ступеню скоєного ним проступку.

За наслідками розгляду справи колегія суддів касаційного суду, перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 у період з 16 червня 2014 року по 6 листопада 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а саме в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

З 7 листопада 2015 року ОСОБА_2 прийнятий на службу до Управління поліції на посаду поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» Управління поліції та йому присвоєно спеціальне звання сержант поліції.

6 червня 2016 року на адресу керівництва Управління поліції надійшов рапорт командира батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» майора поліції ОСОБА_4, у якому останній доповів про факт грубого порушення окремими працівниками службової дисципліни, правил субординації та інших професійно-етичних норм під час проведення чергової ротації особового складу батальйону на об'єкті тимчасової дислокації батальйону в м. Краматорськ Донецької області.

На підставі вказаного рапорту наказом Управління поліції від 6 червня 2016 року №683 призначено службове розслідування, на час проведення якого поліцейського ОСОБА_2 відсторонено від виконання своїх службових обов'язків.

5 липня 2016 року за результатами службового розслідування уповноваженою комісією Управління поліції складено висновок службового розслідування, зі змісту якого слідує, що 2 червня 2016 року відбувалась ротація особового складу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» в м. Краматорськ Донецької області.

Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, командиром була дана команда про шикування особового складу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» на чолі з керівником загону - заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_5

Після того, як особовий склад був вишикуваний, керівник загону ОСОБА_5 перед строєм в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та, не вибираючи слів, почав висловлювати незадоволення з приводу прийнятих рішень командиром ОСОБА_4, а також керівництвом Управління поліції на чолі з тимчасово виконуючим обов'язки начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_6 та його заступником ОСОБА_7 Різкі висловлювання полковника поліції ОСОБА_5 та інших осіб, які виступили на його підтримку, зокрема старшого сержанта ОСОБА_8, сержанта поліції ОСОБА_2, рядових поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мало не призвели до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію під керівництвом ОСОБА_4 та частиною особового складу, що відбувала до місця постійної дислокації у м.Вінниці, що завдало втрати позитивного іміджу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця». Як зазначено у висновку службового розслідування, вказана ситуація, вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність.

У висновку службового розслідування зазначено, що ОСОБА_2 з використанням нецензурної лексики обізвав командира батальйону ОСОБА_4 та, вийшовши зі строю, наблизився впритул до останнього, при цьому, як вказує ОСОБА_4 та деякі інші поліцейські, штовхнув його в груди. Після цього працівники підрозділу, які разом з ОСОБА_4 прибули на ротацію, стали в одну лінію з ним, між особовим складом виникла суперечка на підвищених тонах. Надалі ОСОБА_4 попросив усіх зупинитись, зазначивши, що всі зауваження він приймає та зробить відповідні висновки.

Службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155, пункти 1, 2 частини першої статті 18 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), що виразилось у недотриманні вимог субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_4, з проявленням неповаги, зухвалості та нетактовності, без дотримання вимог субординації, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО.

5 липня 2016 року наказом Управління поліції №655 поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» Управління поліції сержанта поліції ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме: звільнено зі служби в поліції.

Крім того, наказом ГУ НП у Вінницькій області №126 о/с від 6 липня 2016 року ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що приймаючи рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, у порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України. Вина позивача у скоєнні дисциплінарного проступку доведена повністю, а, відтак, підстави для скасування спірного наказу відсутні.

Верховний Суд погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюються Законом №580-VIII, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний Статут) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення № 114).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що прийняттю оскаржуваного наказу передувало службове розслідування, яке було призначене наказом Управління поліції від 6 червня 2016 року № 683. У ході проведення розслідування членами комісії відібрано понад 70 письмових пояснень від очевидців події, яка мала місце 2 червня 2016 року під час проведення ротації особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області, у тому числі у позивача ОСОБА_12 У матеріалах службового розслідування містяться характеризуючі документи про особу ОСОБА_12 як поліцейського БПСПОП "Вінниця", зокрема довідка-характеристика, службова характеристика, копії наказів про заохочення, які враховувались відповідачем при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Отже, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про дотримання відповідачем передбаченої законом процедури накладання дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як зазначено вище, наказом від 5 липня 2016 року №655 позивач звільнений зі служби в поліції.

Згідно з вказаним наказом, позивач порушив пункти 1,2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, які чітко передбачають, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Крім того, відповідно до наказу від 5 липня 2016 року №655, позивач також порушив вимоги статтей 1,7,8 Дисциплінарного Статуту.

За змістом статті 7 Дисциплінарного Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Водночас правила субординації - це система суворого і беззаперечного підпорядкування молодших за положенням або чину старшим, заснована на принципах службової дисципліни, механізм регулювання відносин, який базується на владних повноваженнях одних посадових осіб щодо інших.

У силу вимог статті 8 Дисциплінарного Статуту, начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Як правильно вказано у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, слугують порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Аналізуючи матеріали службового розслідування щодо позивача, суди попередніх інстанцій зазначили, що 2 червня 2016 року під час ротації особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області командир батальйону ОСОБА_4 дав команду на шикування особового складу підрозділу на чолі з заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_5 Після того як особовий склад був вишикуваний, ОСОБА_5 перед строєм в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів почав висловлювати незадоволення з приводу кадрових рішень, прийнятих командиром ОСОБА_13, а також рішень керівництва ГУ НП у Вінницькій області. Його висловлювання підтримали інші працівники батальйону, зокрема старший сержант ОСОБА_8, сержант поліції ОСОБА_12, рядові поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10

При цьому ОСОБА_12 самовільно вийшов зі строю, впритул наблизився до командира батальйону ОСОБА_4 та обізвав його.

Вказаний факт підтверджується численними поясненнями опитаних, що містяться в матеріалах службового розслідування, та загалом визнається самим позивачем.

Безсумнівно, така поведінка позивача негативно вплинула на авторитет командира та поставила під сумнів його авторитет перед особовим складом батальйону, що є прямим порушенням наведених вище положень Дисциплінарного статуту ОВС та функціональних обов'язків поліцейського БПСПОП "Вінниця".

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, Управління поліції діяло обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд не бере до уваги твердження скаржника що при прийнятті рішень та наданні оцінки спірному наказу не застосовано норми статей 12, 14 Дисциплінарного статуту. Оскільки даний факт спростовується рішеннями судів.

Статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі №802/1441/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду