Справа № 642/6083/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 642/6083/17
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.
суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.
за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.
представника позивача Сойміна В.І.
представника відповідача Пономаренко В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.02.2018, суддя Євтіфієв В.М., повний текст рішення складено 13.02.2018, вул. Полтавський шлях 20, м. Харків, 61052, по справі № 642/6083/17
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) через представника, ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач-1, МО України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-2, Харківський ОВК), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності IІI групи вперше безстроково з 24 січня 2017 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що зазначено в пункті № 8 протоколу № 114 від 27 жовтня 2017 року що стосується ОСОБА_1 . Зобов`язати МО України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби, інвалідності IІI групи вперше безстроково з 24 січня 2017 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 із змінами, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017року, та прийняте рішення надіслати до Харківського ОВК, подати у місячний строк, після набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 з надходженням коштів від МО України для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги видати наказ по ІНФОРМАЦІЯ_3 на виплату одноразової грошової допомоги позивачу та здійснити дану виплату.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13.02.2018 задоволено позовні вимоги.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності IІI групи вперше безстроково з 24 січня 2017 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що зазначено в пункті № 8 протоколу № 114 від 27 жовтня 2017 року що стосується ОСОБА_1 .
Зобов`язано МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби, інвалідності IІI групи вперше безстроково з 24 січня 2017 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 із змінами, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017року, та прийняте рішення надіслати до Харківського ОВК, подати у місячний строк, після набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 з надходженням коштів від МО України для виплати позивачу одноразової грошової допомоги видати наказ по ІНФОРМАЦІЯ_3 на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та здійснити дану виплату.
Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі або направити справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач-1 зазначив, що позивачем з заявою про виплату одноразової грошової допомоги не було надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції допущено порушення процесуальних норм, а саме не додержано правило предметної підсудності, при цьому послався на пп. 10 п.1 Перехідних положень та ст. 20 КАС України.
Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач, представник Харківського ОВК в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
27.10.2017 року Комісією МО України було прийнято рішення, яким, відповідно до пункту №8 протоколу №114 від 27.10.2017 було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 27.04.2006 звільнено з військової служби та 24.01.2017 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії,оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 порядку№ 975 і в зв`язку з тим що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії МО України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.
Позивач проходив військову службу в ЗС України по 27.04.2006, і в період з 27.10.1988 по 13.01.1989 проходив службу в складі обмеженого контингенту радянських військ в республіці Афганістан.
Довідкою про хворобу в/ч А-1926 № 15/32 від 27.01.2006 року, за своїм станом здоров`я позивача було визначено «обмежено придатний до військової служби». 07 квітня 2006 року наказом командувача військово-повітряними силами України №18-ПМ позивача звільнено в запас за пунктом 65 підпунктом «в» (за станом здоров`я). Із списків частини виключений наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 78 від 27.04.2006.
Після звільнення з лав ЗС України позивач не отримував від Харківської обласної дирекції національної акціонерної страхової компанії «Оранта» сум по державному обов`язковому особистому страхуванню за втрату працездатності відповідно до закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, та компенсаційних сум від управління праці та соціального захисту Чугуївської районної державної адміністрації.
Висновком спеціаліста Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи в галузі судово - медичної експертизи від 30.06.2016 №1689/Ж встановлено: описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися у позивача внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1988 році.
Протоколом засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань,поранень,контузій, травм ,каліцтв від 22.09.2016 № 4056 встановлено: пораненням, ЗЧМТ, контузією головного мозку МВТ і захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
01 лютого 2017року на підставі первинного огляду, позивач визнаний інвалідом ІІІ групи з 24.01.2017 по 01.02.2018, згідно до виписки з акту огляду МСЄК серія 10 ААА №459321, причиною інвалідності зазначено: пораненням, ЗЧМТ, контузією головного мозку МВТ і захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Позивач має посвідчення інваліда війни ІІІ групи, учасника бойових дій.
У подальшому, керуючись нормами закону №2011-ХІІ та Порядку № 975, позивач подав заяву 21.03.2017 до Харківського ОВК про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу IІI групи інвалідності з 24.01.2017 по 01.02.2018.
08 квітня 2017 року позивач отримав лист Харківського ОВК від 03.04.2017 № 780/ВСЗ тобто відповідь на заяву від 21.03.2017 з відмовою подати у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міноборони, всіх документів позивача та висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги на підставі того що позивач не додав документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення аби не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження .
Позивач звернувся за захистом своїх прав у Ленінський районний суд м. Харкова з адміністративним позовом до Харківського ОВК, третя особа: МО України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.06.2017року по справі № 642/1768/17 залишеної в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 справа № 642/1768/17 у мотивувальній частині цього рішення зазначено «Враховуючи той факт, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону №2011-ХІІ та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013».
На підставі вищевказаного рішення суду Харківський ОВК направив 09.10.2017 висновок і документи позивача в комісію Міноборони, на виконання вищевказаних рішень судів комісія Міноборони прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги оформлене пунктом №8 протоколу № 114 від 27.10.2017, яку він оскаржує.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується з огляду на наступне.
Фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги стали висновки комісії МО України про не надання позивачем в порушення Постанови КМу від 25.12.2013 № 975 документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до статті 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Розділом ІІ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 16 вищенаведеного Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. б частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Частиною 9 статті 16-3 України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок).
Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно п. 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно п. 17 Порядку № 975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Відповідно до п. п. 21.3, 21.7, 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402) причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
Постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36 (0169-01 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
За наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово- медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально- профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за N 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення №402).
З огляду на зазначене, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії МО України про визнання протиправним та скасування рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності IІI групи вперше безстроково з 24 січня 2017 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що зазначено в пункті № 8 протоколу № 114 від 27 жовтня 2017 року що стосується ОСОБА_1 та зобов`язання МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби, інвалідності IІI групи вперше безстроково з 24 січня 2017 року.
Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності у поданих позивачем матеріалах документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного впливу, або навмисне спричинення собі тілесного ушкодження, не є обґрунтованими, оскільки форма такого документу законодавчо не визначена, а тому за приписами діючого законодавства такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Дана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 29.05.2018 провадження № К/9901/22683/18 справа № 729/426/17).
Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції предметної підсудності при розгляді даної справи, колегія суддів вважає таке посилання необгрунтованим, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що позивач з позовною заявою звернувся до суду 30.11.2017, провадження у даній справі було відкрито ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.12.2017, тобто до набрання чинності новою редакцією КАС України.
Відповідно до пп. 10 п.1 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу
Згідно ч.3 ст. 30 КАС України справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.
Враховуючи вищезазначені норми права, колегія суддів вважає, що Ленінським районним судом м. Харкова при розгляді даної справи дотримано норми процесуального права щодо предметної підсудності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення .
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2018 року по справі № 642/6083/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді В.А. Калиновський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 05.07.2018