Справа № 808/1899/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 липня 2018 року Справа № 808/1899/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1 (690094, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, буд.2-б, )

про: визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу за ч.3 ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" протиправними;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 по час призначення пенсії з виключенням невигідних періодів відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017 з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Ухвалою суду від 24.05.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 2-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.05.2018 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 20.06.2018 з повідомленням (викликом) сторін.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися та направили клопотання про розгляд справи без участі представників у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з розглядом справи у порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві та відповіді на відзив від 25.06.2018. Зокрема зазначено, що позивач перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII статтю 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнено частиною третьою, за змістом якої раніше призначені пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання перераховуються за нормами цього закону за умови наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, із заробітної плати, з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 цього Закону. Позивач звернувся до відповідача з проханням перерахувати розмір його пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу) за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за періоди наявного страхового стажу з 01.07.2000 (без зарахування заробітку до 01.07.2000 із здійсненням оптимізації заробітку з виключенням невигідних періодів). Відповідачем відмовлено позивачу у перерахунку пенсії по причині відсутності додаткових документів про стаж та заробітну плату, набутих після призначення пенсії. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що останній безпідставно не застосовує норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якими передбачено перерахунок раніше призначених пенсій. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення проти позову викладені у відзиві на адміністративний позов від 20.06.2018 та запереченні на відповідь від 02.07.2018. Зокрема зазначено, що відповідно до особистої заяви від 13.04.2016 позивач просив періоди роботи з 26.01.1994 по 12.05.1994, 21.03.2000 по 11.05.2000 не враховувати при призначенні пенсії (неможливо підтвердити стаж довідкою з підприємства), а заробіток до 2000 року провести з нульовими показниками. Тобто заробітна плата позивача при призначенні пенсії врахована з 01.07.2003 по 28.02.2016. Відповідно до особистої заяви від 26.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії. Оскільки після призначення пенсії по інвалідності III групи внаслідок професійного захворювання, позивач не працював та додаткових документів не додавав, тому відповідачем зроблено перерахунок з урахуванням заробітної плати (доходу), з якої раніше було обчислено пенсію. Тобто, осучаснення раніше призначених пенсій в частині переводу пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 проводилось відповідно до ст.43 Закону №1058, тобто за умови наявності у особи з інвалідністю страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату та інших документів, які знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше. Отже, дії відповідача цілком правомірні та відповідають діючому законодавству. З огляду на викладене, просить суд у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в управлінні з 21.04.2016 згідно його особистої заяви від 13.04.2016 та отримує пенсію по інвалідності в наслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, відповідно до статті 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 від 05.11.1991 (далі- Закон № 1788).

Позивач 06.02.2018 звернувся до відповідача з листом від 02.02.2018 про перерахунок розміру його пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу) за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за періоди наявного страхового стажу з 01.07.2000 (без зарахування заробітку до 01.07.2000 із здійсненням оптимізації заробітку з виключенням невигідних періодів) (а.с.18).

Листом від 20.02.2018 відповідачем повідомлено позивачу, що до розрахунку його пенсії враховано період заробітку до 2000 року (60 місяців) "нулями" відповідно до особистої заяви від 13.04.2016 та період з 01.07.2003 по 28.02.2016 за даними персоніфікованого обліку (а.с. 19-20).

27.02.2018 позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 26.02.2018 про перерахунок розміру його пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу) за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", без зарахування заробітку до 01.07.2000 та із здійсненням оптимізації заробітку з виключенням невигідних періодів (а.с.24).

Листом від 29.03.2018 за №144/Ш-9 відповідач повідомив позивача, що запропонований ним варіант застосування заробітної плати для розрахунку пенсії може бути застосований лише при наданні додаткових документів про стаж та заробітну плату, набутих після призначення пенсії. Зазначив, що оскільки пакет документів, доданий ним до заяви відповідає періодам до призначення пенсії, то розрахунок заробітної плати для розрахунку пенсії залишається не змінний, тобто застосовуються норми ст. 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 25-26).

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII статтю 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено частиною третьою, за змістом якої раніше призначені пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у разі втрати годувальника із зазначених причин перераховуються за нормами цього Закону з урахуванням положень частини третьої статті 30 та частини восьмої статті 36 цього Закону, за умови наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, які відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсій у разі втрати годувальника із зазначених причин враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного з урахуванням положень частини другої статті 42 та пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 40 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачена можливість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Відповідно до приписів п.4.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсії мав бути здійснений 1 жовтня 2017 року.

Посилання відповідача на можливість перерахунку пенсії позивачу із зарахуванням заробітку за період, передбачений абз. 1 ч. 3 ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" лише за умови надання додаткових документів про стаж та заробітну плату, набутих після призначення пенсії, суд оцінює критично з огляду на те, що зміст ч. 3 ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить таких умов для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 цього Закону, як надання документів про стаж та/або заробітну плату, набутих після призначення пенсії.

Крім того, єдиною умовою для відповідного перерахунку за нормою ч. 3 ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено лише бажання пенсіонера. На даний час правлінням Пенсійного фонду України не затверджено жодної інструкції, яка б визначала порядок здійснення такого перерахунку.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, у зв'язку із набуттям права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою від 02.04.2018 з проханням здійснити попереднє обчислення розміру його пенсії за віком, який обчислюється із заробітку за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-ІV.

Листом від 16.04.2018 №227/Ш-9 відповідач повідомив, що найвигіднішим для позивача варіантом обчислення заробітку є період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону №1058- ІV без зарахування заробітку до 01.07.2000, тобто саме той період заробітку, який позивач обрав для перерахунку пенсії за ч. 3 ст. 43 Закону №1058- ІV.

Таким чином, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу, період нарахування заробітку для визначення розміру пенсії може бути визначений за вибором особи, яка звернулася за пенсією.

Оцінивши обставини справи, виходячи зі змісту позовних вимог, які стосуються, зокрема, проведення перерахунку пенсії позивача, яка носить регулярний, щомісячний характер, суд зазначає, що позивач звернувся до суду 23.05.2018 з вказаним позовом про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 по час призначення пенсії з виключенням періодів відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017 з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

При цьому, враховуючи той факт, що вимога щодо виключення періодів відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017 подана поза межами встановленим ст.122 КАС України 6-місячним строком звернення до суду, оскільки суд вважає, що про порушення своїх прав, в т.ч. про виплату йому пенсії в меншому розмірі у зв'язку з невірним визначенням страхового стажу позивач міг і повинен був дізнатися після отримання чергової щомісячної пенсійної виплати.

При цьому, підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними і відповідно поновлення цього строку суд не знаходить, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження наявності та обґрунтованості дійсних істотних об'єктивних та непереборних перешкод чи труднощів для своєчасного звернення до суду, а такі причини, як необізнаність щодо змісту діючих законів України (а саме змін у законодавстві які відбулися 01.10.2017), відсутність юридичної освіти, несвоєчасність звернення до відповідача за відповідними роз'ясненнями, не носять, на думку суду, об'єктивний та незалежний від волі позивача характер.

У зв'язку з чим, позовні вимоги за період з 01.10.2017 по 22.11.2017 слід залишити без розгляду, оскільки вони заявлені поза встановленим законом строком звернення до суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, відповідачем не надано доказів правомірності відмови у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 по час призначення пенсії з виключенням періодів відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017 з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.134 КАС України:

1. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою розподілу судових витрат позивач повинен подати до суду детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи документи, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача, оскільки, по-перше, їх розмір не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а, по-друге, у позові позивачем не заявлено клопотання про стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на його користь.

Питання розподілу судового збору судом не вирішується, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (690094, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, буд.2-б, ) про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 за ч.3 ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 по час призначення пенсії з виключенням невигідних періодів відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 23.11.2017 з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06.07.2018.

Суддя І.В.Садовий