Справа № 200/6023/18(2-а/200/471/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року справа № 200/6023/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю.,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в інтересах Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року (головуючий суддя Єлісєєва Т.Ю.)

у справі № 200/6023/18

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпроптеровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зіненка Олега Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпроптеровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зіненка Олега Володимировича, в якому просив визнати протиправними дії та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 339884 від 28.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (порушення вимог дорожньої горизонтальної розмітки).

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновку інспектора поліції щодо порушення позивачем вимог п.8.5.1 Правил дорожнього руху України, про що позивач зазначив в оскаржуваній постанові. Позивач зазначає, що відповідач не надав жодного доказу порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2018 адміністративний позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувана позивачем постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано йому можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено права та обов'язки, враховано особу порушника.

Суд вказав, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст.278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А згідно з ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з цим, відповідачем будь-яких доказів того, що постанова про притягнення позивача винесена з дотриманням процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України в інтересах Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Департамент патрульної поліції зазначає, що судом порушено норми процесуального права в частині належного повідомлення учасника справи про розгляд адміністративної справи і тим самим позбавило відповідача можливості бути обізнаним про наявність провадження по даній справі та підготуватися до судового засідання взагалі.

По суті прийнятого судом рішення скаржник зазначає, що скоєння порушення позивачем, а саме: порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки зафіксоване на нагрудний відеореєстратор відповідача та його напарника. З відеозапису можна побачити, що в той час, як інші автомобілі повільно рухаються в потоці інших транспортних засобів, позивач, перетнувши дорожню розмітку, рухається всупереч правил дорожнього руху. Під час розмови з відповідачем позивач також не заперечує своє порушення, що ще раз доводить правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, відмінність пояснень про обставини керування транспортним засобом, зазначених позивачем в адміністративному позові, та справжніми обставинами, що підтверджує відеозапис, зумовлена суб'єктивним ставленням позивача до правопорушення та направлена на уникнення ним відповідальності за виявлене порушення.

Також скаржник вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 28.03.2018 позивач - ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1, в м. Дніпрі по вул. Набережна Заводська, в районі будинку №50, та був зупинений працівниками поліції.

Підставою для зупинки автомобіля став той факт, що водій перетнув дорожню розмітку, порушивши вимоги горизонтальної розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України.

28.03.2018 за даним фактом інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Зіненком Олегом Володимировичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 339884, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП України (а.с.3).

Позивач проти вчинення ним означеного вище адміністративного правопорушення заперечує, вказує на відсутність доказів порушення Правил дорожнього руху, тому оскаржив дану постанову до суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування постанови серії ЕАА № 339884 від 28.03.2018, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із пп. 8.1-8.3 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 1 розділу 34; Дорожня розмітка Правил дорожнього руху містить приписи щодо застосування горизонтальної розмітки. Так, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3-1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

1.2 (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини на автомагістралях або межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою;

1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки тощо, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності стало те, що позивач під час маневру повороту ліворуч перетнув дорожню розмітку, чим порушив п.1.1 додатку 2 розділу 34 Правил дорожнього руху.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме: нагрудного відео реєстратору відповідача, а також зі змісту пояснень самого позивача вбачається, що позивач визнає, що дійсно перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, тобто фактично підтвердив здійснення відповідного маневру, що є порушенням Правил дорожнього руху, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є не обґрунтованим.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395. Відповідно до пункту 4 Розділу І вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

З огляду на викладене, наведені доводи позивача не спростовують встановленого факту порушення ним Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, дії відповідача відповідають законодавчо встановленій процедурі розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає помилковими висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. Судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в інтересах Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року у справі № 200/6023/18 скасувати, прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко