Справа № 826/5610/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2018 року № 826/5610/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до

Харківської обласної державної адміністрації

про

скасування Розпорядження №473 ,

На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (надалі – позивач) з позовом до Харківської обласної державної адміністрації (відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження Харківської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2013 року №473 «Про скасування розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04 вересня 1998 р. №250»; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 21.11.2013 р. №473 безпідставно скасовано розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. №250 «Про зупинення дії рішення виконкому Старомерчинської селищної ради від 19.12.1995 р. №237 та приведення його наслідків у відповідність з діючим законодавством України», яке не суперечить Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

На думку позивача, фактично розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації від 21.11.2013 р. №473 визнано можливість передачі земельної ділянки у власність структурному підрозділу юридичної особи, який не є суб’єктом земельних відносин, що дійсно не відповідає Конституції України та Земельному кодексу України.

Крім того, позивач стверджує, що оскаржуваним розпорядженням зачіпаються права ПАТ «Укргазвидобування» відносно земельної ділянки, право користування якою належить позивачу.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що були допущені порушення вимог ст.ст.59, 71 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції від 21.05.1997 р.) щодо порядку призупинення дії рішення виконавчого комітету селищної ради та не втручання в законну діяльність органу місцевого самоврядування. Відповідач стверджує, що у голови Валківської районної державної адміністрації були відсутні повноваження щодо скасування раніше виданого розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації, а також у нього відсутні правові підстави видавати розпорядження щодо анулювання сертифікатів про право власності на земельні частки (паї).

Враховуючи викладене та клопотання представника позивача, зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

При цьому, суд враховує вимоги пункту 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі в редакції Закону України №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Валківською районною державною адміністрацією Харківської області прийнято розпорядження «Про розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) від 14.03.2017 р. №141.

Зі змісту вказаного розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 14.03.2017 р. №141 вбачається, що однією з підстав його прийняття зазначено розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 21.11.2013 р. №473 «Про скасування розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 04 вересня 1998 року №250 «Про зупинення дії рішення виконкому Старомерчинської селищної ради від 19.12.1995 р. №237 та приведення його в відповідність з діючим законодавством України».

У зв’язку з наведеним, ПАТ «Укргазвидобування» звернулось до голови Валківської районної державної адміністрації Харківської області із запитом №2/1-05-2464 від 22.03.2017 року щодо направлення копії вказаного розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації №473 від 21.11.2013 р.

Даний запит Валківська районна державної адміністрації Харківської області листом №01-26/799 від 05.04.2017 р. направила за належністю до розпорядника інформації (Харківської обласної державної адміністрації) для розгляду та надання відповіді.

Листом №01-33/776 від 12.04.2017 р. Харківська обласна державна адміністрація надала ПАТ «Укргазвидобування» копію запитуваного розпорядження Харківської обласної державної адміністрації.

Позивач вважає розпорядження №473 від 21.11.2013 р. протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, що і зумовило його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та за результатами розгляду листа голови Банківської районної державної адміністрації від 11.11.2013 р. № 01-32/2948 Юридичним департаментом обласної державної адміністрації проведена перевірка законності видання розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. № 250 «Про зупинення дії рішення виконкому Старомерчицької селищної ради від 04.09.1998 р. №237 та приведення його наслідків в відповідність з діючим законодавством України».

За результатами проведеної перевірки встановлено, що зазначене розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації не відповідає вимогам законодавства України, яке діяло на момент його видання, з наступних підстав.

Так, пунктом 1 розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. №250 передбачалося призупинити дію рішення виконкому Старомерчицької селищної ради від 19.12.1995 р. №237 «Про передачу земель в колективну власність» як таке, що суперечить статті 5 Земельного кодексу України.

Водночас, відповідно до статтей 5, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 21.05.1997 р.) виконавчий комітет селищної ради входить до системи місцевого самоврядування в Україні, є підконтрольним та підзвітним відповідній селищній раді.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні (в редакції від 21.05.1997 р.) виконавчий комітет селищної ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються селищним головою.

У разі незгоди селищного голови з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Рішенням виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою,

Акти органів і посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 21.03.1997 р.) територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, судом вбачається наявність порушення вимог статей 59, 71 Закону України «Про місцеве самоврядуванню в Україні» (в редакції від 21.05.1997 р.) щодо порядку призупинення дії рішення виконавчого комітету селищної ради та не втручання в законну діяльність органу місцевого самоврядування.

Також з матеріалів справи вбачається, що пунктом 2 розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. №250 передбачалося скасувати розпорядження Валківської районної державної адміністрації від 21,05.1996 р. №172 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах агрофірми «Восток».

Відповідно до статті 118 Конституції України (в редакції від 28.06.1996 р.) виконавчу владу в областях і районах здійснюють місцеві державні адміністрації.

Голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітні і підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Рішення голів місцевої державної адміністрації, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України, або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Наведене свідчить, що у голови Валківської районної державної адміністрації були відсутні повноваження щодо скасування раніше виданого розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації.

Також, пунктом 3 розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. №250 передбачалося надати доручення інженеру-землевпоряднику здійснити заходи щодо анулювання сертифікатів про право на земельні паї, видані робітникам агрофірми «Восток».

Так, порядок видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) визначався Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. №720/95, яким не передбачалося можливості здійснення заходів щодо анулювання сертифікатів про право на земельні частки (паї).

Враховуючи принцип законності діяльності районних державних адміністрацій, визначених статтею 19 Конституції України, у голови Валківської районної державної адміністрації були відсутні правові підстави видавати розпорядження щодо анулювання сертифікатів про право на земельні частки (паї).

Також, відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Наведене в сукупності дає підстави для висновку, що розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. №250 «Про зупинення дії рішення виконкому Старомерчинської селищної ради від 19.12.1995 р. №237 та приведення його наслідків в відповідність з діючим законодавством України» не відповідало вимогам статей 19, 118 Конституції України (в редакції від 28.06.1996 р.), статей 59, 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 21.05.1997 р.), Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. №720/95.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю.

Голови районних державних адміністрацій регулярно інформують про свою діяльність голів обласних державних адміністрацій, щорічно та на вимогу звітують перед ними.

Голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

21.11.2013 року Харківською обласною державною адміністрацією винесено розпорядження №473 «Про скасування розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04 вересня 1998 року № 250».

Розпорядження Валківської районної державної адміністрації від 04.09.1998 р. «Про зупинення дії рішення виконкому Старомерчицької селищної ради від 19.12.1995 р. №237 та приведення його наслідків в відповідність з діючим законодавством України» до моменту винесення розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 21.11.2013 р. №473 «Про скасування розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 04 вересня 1998 року №250» було чинним, а тому на вказане розпорядження розповсюджувалась дія норм статей 33, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та Харківська обласна державна адміністрація, як вищий орган виконавчої влади по відношенню до Валківської державної районної адміністрації мала право скасувати розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації 04.09.1998 р. №250, як таке, що суперечить законодавству України.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуване розпорядження є правомірним та таким, що прийняте в межах повноважень та з урахуванням всіх фактичних обставин справи.

Стосовно наявності порушеного права позивача в межах даного адміністративного спору, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач стверджує, що розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 21.11.2013 р. №473 є однією з підстав прийняття розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 14.03.2017 р. №141 «Про розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв)», яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою формування земельних ділянок сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв) земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього реформованого КСП агрофірми «Восток», орієнтовною площею 3985,9926 га розташованих на території Старомерчинської селищної ради Банківського району Харківської області за межами населених пунктів.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.11.2017 р. по справі №826/5089/17 у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укргазвидобування» до Валківської районної державної адміністрації про визнання нечинним розпорядження голови Валківької районної державної адміністрації від 14.03.2017 року №141 «Про розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв)» відмовлено повністю, а зазначене розпорядження від 14.03.2017 р. № 141 визнано правомірним та винесеним з додержанням норм чинного законодавства.

Зокрема, при розгляді справи №826/5089/17 судами встановлено, що рішенням Банківського районного суду Харківської області від 17.12.2014 р. по справі № 2006/245/2012 визнано протиправним та скасовано рішення XII сесії Старомерчицької селищної ради Банківського району Харківської області XXIII скликання від 16.01.2001 року «Про надання землі сільськогосподарського призначення загальною площею 4126,12 га в постійне користування ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі газопромислового управління «Харківгазвидобування» для сільськогосподарського використання підсобним аграрним підрозділом «Агрофірма «Восток» та рішення XII сесії Старомерчицької селищної ради Банківського району Харківської області XXIII скликання від 16.01.2001 року «Про надання дозволу на виготовлення державного акта на право постійного користування землею ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі газопромислового управління «Харківгазвидобування» площею 4126,12 га» та визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» серія I-ХР№ 004298 від 05.07.2001 року та скасовано його державну реєстрацію.

Зазначене рішення залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року.

Отже, у зв'язку зі скасуванням державного акту на право постійного користування землею позивача припинилось і його право користування даною земельною ділянкою.

Водночас, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31 січня 2018 року №К/9901/1141/18.

Факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача не підтверджують і наявні матеріали справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в позові повністю з урахуванням відсутності порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач, як суб’єкт владних повноважень, покладений на нього обов’язок доказування виконав.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук