Справа № 826/11711/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2018 року № 826/11711/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Борсуковської А.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Козленко М.С., Кумара А.,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна»

до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» (далі - позивач) до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність Відповідача щодо нескладення висновку про повернення суми надміру сплачених грошових зобов'язань з земельного податку у розмірі 2 110 465, 50 грн. на підставі заяви від 01.03.2017 за вихідним номером № 494 та зобов'язання Відповідача підготувати та подати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з земельного податку у розмірі 2 110 465, 50 грн. на поточний рахунок позивача для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо нескладення висновку про повернення суми надміру сплачених грошових зобов'язань з земельного податку у розмірі 2 110 465, 50 грн. на підставі заяв від 01.03.2017 за вихідним номером №492 та № 493 та зобов'язати Відповідача підготувати та подати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з земельного податку у розмірі 2 110 465, 50 грн. на поточний рахунок позивача для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Просив також стягнути судові витрати на користь позивача у розмірі 3200,00 грн., сплачені при поданні позову.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно відмовлено в поверненні надмірно сплачених коштів, з огляду на те, що у Верховній Раді України зареєстровано законопроект, яким передбачається виключення норми про повернення сплачених за період проведення АТО сум податків.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, про правомірність відмови позивачу у поверненні сплачених сум податку, оскільки Законом України від 23.03.2017 №1989-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", яким не передбачено повернення грошових коштів, нарахованих та сплачених за період АТО з орендної плати за землю та з податку на нерухоме майно, набрав чинності с 15.04.2017 та, згідно Прикінцевих положень, застосовується до податкових періодів, починаючи з 01.01.2017, тобто сплачені суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не можуть враховуватись переплатою.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником земельних ділянок, розташованих за адресами: м. Донецьк, проспект Ленінський та м. Донецьк, вул. Злітна, 7.

Позивач протягом 2014-2016 років нараховував та сплачував земельний податок за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території в загальному розмірі 2 110 465,50 грн.

Однак такі нарахування та сплата були здійснені помилково. Тому для виправлення помилки позивач подав у 2014 - 2016 роках уточнюючі декларації, відкоригувавши відповідні нараховані суми податку до "0" грн. Суми вказаних податків, у загальному розмірі 2 110 465,50 грн., стали вважатися переплатою (надмірною сплатою) з земельного податку.

01.03.2017 року позивач подав заяви №492 та 493 до Центрально-Донецького відділення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про повернення вказаних переплат у загальному розмірі 2 110 465,50 грн.

Крім того, вказаними заявами від 01.03.2017 року позивач також заявив до повернення 2 110 465,50 грн. земельного податку за період з 14 квітня 2014 року по 31 березня 2016 року. Така сума не була відкоригована на дату подачі заяви про повернення, однак вважалась переплатою та підлягала поверненню на підставі прямих положень пункту 38.7 Підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Отже, загальна сума переплати, заявлена позивачем до повернення, складала 2 110 465,50 грн.

Однак у встановлений пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України двадцятиденний строк позивач не отримав на рахунок заявлених коштів, зокрема через ненадання відповідачем висновку про повернення відповідних сум коштів.

Водночас, позивач отримав від відповідача лист від 21.03.2017 року № 11812/10/05-62-07 щодо відсутності механізму застосування норм пункту 38.7 стосовно повернення надмірно сплачених коштів та лист від 22.03.2017 року №11680/05-65-15-01 щодо залишення заяви про перерахування коштів без виконання з огляду на те, що у Верховній Раді України зареєстровано законопроект, яким передбачається виключення норми про повернення сплачених за період проведення АТО сум податків.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з відмовою податкового органу у поверненні помилково сплачених сум земельного податку.

Відповідно до пункту 287.2 статті 287 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 01.01.2017, підрозділ 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу доповнено пунктами 201, 38 - 41.

Зокрема, пунктом 38 встановлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або населені пункти на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об'єкти оподаткування, з яких сплачуються місцеві податки, збори, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Підпунктом 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Разом з тим, Законом України від 23.03.2017 року №1989-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 15.04.2017 року, підпункт 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК викладено у новій редакції, відповідно до якої не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов'язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов'язань платників податків, які припиняють свою діяльність.

Пунктом 1 Розділу ІІ "Прикінцевих положень Закону №1989-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.

Статтею 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182, яким встановлені аналогічні вимоги, що і в Податковому кодексі України.

Оскільки за позивачем обліковується надмірна сплата з змельного податку, наявність якої підтверджена матеріалами справи, для повернення якої позивач подав письмові заяви, вказавши напрям перерахування цих коштів, а податковий орган не підготував висновок про їх повернення та не подав такий висновок для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах саме податковий орган, не виконавши покладені на нього статтею 43 Податкового кодексу України обов'язки, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством України, відповідно вчинив протиправну бездіяльність.

Разом з цим, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно підпункту 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції Закону України від 21.12.2016 року №1797-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (що діяв у період звернення позивача із заявами), на який податковий орган посилається у запереченнях на позов, як на правову підставу для відмови у поверненні позивачу коштів, не вбачається можливості його двоякого трактування та ним прямо передбачено протилежне, викладеному відповідачем, а саме: "Не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.".

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 812/368/17.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо нескладання висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" суми надміру сплачених грошових зобов'язань з земельного податку у розмірі 2 110 465,50 грн. на підставі заяв від 01.03.2017 №492 та №493.

Зобов'язати Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області підготувати та подати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з земельного податку у розмірі 2 110 465,50 грн., на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна", сплачені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" (, просп.Петра Григоренка, 43, Київ, 02140, р/р 7 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м.Києві, МФО 380805);

Боржник: Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області (, вул.А.Куїнджі, 93, Маріуполь, Донецька область, 87549).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Є.В. Аблов