Справа № 804/2836/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року Справа № 804/2836/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНеклеса О.М.
за участі секретаря судового засіданняКолесника І.О.
представника позивача 1 представника позивача 2 предствника відповідача Білозьорової Н.Г. Бруснік Т.Г. Кульбака С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, -
Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області в якому просить: визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області №4/826-8-3 від 02.02.2018р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в період з 17.01.2018 р. по 30.01.2018 р. Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області на ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства України відносно стану виконання припису № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р., виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та припису №4-4388-8-3 від 04.07.2016р. виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06.30.06.2016 р. За результатами проведеної позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено акт №22/8-7/18 від 30.01.2018 року, на який ПРАТ «ЦГЗК» були подані заперечення. На підставі складеного акту Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено припис №4/826-8-3 від 02.02.2018р. Проте, в оскаржуваному приписі всупереч положенням закону відповідачем були викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, так як такі порушення не значились в приписах № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та №4-4388-8-3 від 04.07.2016, що стали причиною проведення позапланової перевірки, або носили декларативний характер, так як не містили конкретних вимог на усунення виявлених порушень, а містили лише загальні вказівки, щодо дотримання природоохоронного законодавства України, крім того, сам акт перевірки не встановлював порушень, на усунення яких направлені конкретні пункти вказаного припису, тому даний припис є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Вищезазначену ухвалу отримано позивачем - 03.05.2018р., відповідачем - 24.04.2018р.
У вказаній ухвалі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
08 травня 2018 р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 17.01.2018 р. по 30.01.2018 р. на підставі наказу про проведення позапланової перевірки №26-П від 15.01.2018 року, направлення на перевірку від 15.01.2018 №4-292-8-3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватним акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». За результатом перевірки складено акт. З огляду на те, що в ході проведеної перевірки було виявлено рядь порушень, з метою їх усунення підприємству було надано припис від 02.02.2018р. №4-826-8-3. Прийнятий припис було винесено в межах повноважень відповідно до чинного природоохоронного законодавства, а тому відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні.
17 травня 2018 року в підготовчому судовому засіданні позивач зазначив, що отримав від відповідача відзив на позовну заяву лише 16.05.2018 року, а тому просив у суду час для підготовки відповіді на відзив та відкласти підготовче судове засідання.
В зв'язку з вищевикладеним підготовче засідання було відкладено на 31.05.2018р.
25 травня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами відповідача, які викладені у відзиві та зазначає, що позивачем виконані всі пункти приписів № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та №4-4388-8-3 від 04.07.2016. Вказане підтверджується відповідними доказами та не спростоване відповідачем. Також до поданої відповіді на відзив було долучено засвідчену копію наказу №1318 від 22.12.2016 року, засвідчена копія витягу з розділу Оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВОС) проекту «Виконання гірнотехнічної рекультивації..», засвідчені копія переліків документів, які надані державному інспектору з охорони праці, засвідчена копія листа від 26.02.2018р. та докази направлення відповіді на відзив з додатками Відповідачу.
31 травня 2018 р. в підготовчому судовому засіданні відповідачем були подані суду та позивачу заперечення на відповідь на відзив з урахуванням зауважень та позиції позивача викладених у відповіді на відзив.
31.05.2018 року ухвалою суду було закінчено підготовче судове засідання та на підставі частини 7 статті 181 КАС України було призначене розгляд справи по суті на 13.06.2018 року.
13.06.2018 року в судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні.
13.06.2018р. в судовому засіданні була оголошена перерва до 26.06.2018 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами з 17.01.2018 по 30.01.2018 на підставі наказу про проведення позапланової перевірки №26-П від 15.01.2018 року та направлення на перевірку від 15.01.2018 №4-292-8-3 від 20.07.2015 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведена позапланова перевірка Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПРАТ «ЦГЗК») відносно стану виконання припису № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р., виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та припису №4-4388-8-3 від 04.07.2016р. виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06.30.06.2016 р.
Як зазначено в направленні №4-292-8-3 від 15.01.2018, підставою для здійснення перевірки є ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», припис від 28.12.2015р. №4-6236-8-3, виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015, припис від 04.07.2016 №4-4388-8-3, виданого за результатами акту планової перевірки від 14.06.-30.06.2016р. За результатами якої складений акт від 30.01.2018р. №22/8-7/18 та в подальшому винесено оскаржуваний припис від 02.02.2018 № 4/826-8-3.
Згідно акту позапланової перевірки позивач проводить роботи згідно проекту виконання гірничотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4-го класу безпеки (малонебезпечні) без висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходив за наступного.
Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю)
Абзацом 2 та 3 статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачені підстави для здійснення позапланових заходів.
Однією з підстав для проведення позапланового заходу є перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Окрім того, згідно частин 7 та 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
Припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Відповідно до частини 9 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб'єкта господарювання згідно із законом.
Оскільки вказаною нормою передбачена відповідальність за невиконання припису контролюючого органу, то суд зазначає, що припис, який надається підприємству до виконання, має містити чітку вказівку на дії, які суб'єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень.
Тобто, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми законодавства, яких підприємство повинно дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.
В пункті 1 припису зазначено «в строк до 30.05.2018 року проектну документацію щодо рекультивації порушених земель відходами виробництва з подальшим влаштуванням відвалів погодити згідно вимог чинного законодавства» судом встановлено наступне.
Суд не приймає таку позицією відповідача з огляду на наступне.
18 грудня 2017 року, в Україні набув чинності Закон України «Про оцінку впливу на довкілля». Закон встановлює правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов'язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
За умовами статті 1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об'єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об'єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до пункту 2 статті 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» діяльність підприємств тимчасово забороняється (зупиняється) у разі порушення законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля, зокрема у разі недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об'єктів, інших втручання у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об'єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження, - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов.
Відповідно до пункту 2 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на суб'єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.
У 2014 році позивачем замовлено та ДП ДПІ «Кривбаспроект» виконано проект «Виконання гірнотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4 класу безпеки (мало безпечні) ПРАТ «ЦГЗК»» з розділом Оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВОС).
29.02.2015 року ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» видало позитивний експертний звіт №00-1225-14/ПБ щодо розгляду проектної документації на вищевказаний проект. За результатами розгляду проектної документації було встановлено, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об'єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарно і епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної безпеки, техногенної безпеки, енергозбереження і може бути затверджена в установленому порядку.
06.03.2015 року Криворізьким гірничопромисловим ТУ Держпромнагляд України листом вих. № 12-15/459 було погоджено вищезазначений проект.
З моменту отримання позитивного висновку експертного оцінювання ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА», змін до вищезазначеного проекту не вносилось.
На час проведення відповідачем позапланової перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи щодо гірничотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4 класу безпеки (мало небезпечні), документи надавались Відповідачу 25.01.2018р. для огляду під час проведення перевірки.
Діяльність позивача по роботам згідно проекту виконання гірничотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4-го класу безпеки (малонебезпечні) в розумінні Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не є планованою, адже здійснюється фактично і на підставі документів дозвільного характеру виданими до набрання чинності Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Позивач на підтвердження своєї позиції, надав до матеріалів справи наступні документи, а саме: засвідчену копію експертного звіту №00-1225-14/ПБ від 29.02.2015 року ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА», копію листа від 06.03.2015 року вих. № 12-15/459, засвідчену копію наказу №369 від 27.04.2015р., засвідчену копія витягу з розділу Оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВОС) проекту «Виконання гірнотехнічної рекультивації……..», засвідчені копії переліків документів, які надані державному інспектору з охорони праці.
Відповідно до пункту 2 припису «в строк до 30.05.2018 року правовстановлюючі документи щодо землекористування оформити згідно вимог законодавства» судом встановлено наступне.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що також зазначено і в акті позапланової перевірки, що підчас проведення позапланової перевірки позивачем було надано довідку з переліком оформлених правовстановлюючих документів на землю, якої Відповідачу було недостатньо, а запитуванні копії правовстановлюючих документів на користування земельними ділянками підприємства на розгляд не надано, що є порушенням вимог ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та невиконання пункту 9 припису Держекоінспекції від 28.12.2015 №4-6236-8-3.
В той же час, відповідач, до матеріалів справи не подав жодного доказу в підтвердження своєї позиції, натомість Позивачем до матеріалів справи були надані документи в підтвердження правомірності користування земельними ділянками під розміщення відвалу №4 та шламосховища, а саме: засвідчену копію державного акту на право постійного користування землею I-ДП №006371 від 27.08.2001 р. додаток №1 від 09.11.2001 на площу 74,29 га (відвал №4), та: засвідчену копію державного акту на право користування землею В №098095 №23 від 1987 року на площу 3715,1 га на землях Криворізького району.
Крім того, судом встановлено, що Постановою Кабінету міністрів України від 19.04.2017 р. № 275 передбачено, що основними завданнями Державної екологічної інспекції є реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони земель, надр та інше.
Додержання інших вимог земельного законодавства, не пов'язаних з охороною земель, не належить до повноважень Державної екологічної інспекції України, а згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» відноситься до повноважень Державного геологічного кадастру та інших уповноважених органів.
Здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання заборонено, відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Згідно пунктів 3 та 4 припису «в строк до 05.02.2018 року не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин, обсяги викидів від яких не обліковано у матеріалах інвентаризації викидів та у діючому дозволі» та «в строк до 05.02.2018 року забезпечити виконання умов наданих дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та не допускати викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з перевищенням нормативів викидів» суд зазначає наступне.
В своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що за результатами інструментальних вимірювань проведених під час інвентаризації ПП «Науково-виробничим центром «Технокекос» зафіксовано:
-наднормативні викиди (викид без дозволу) від джерела викиду ДВ№215 (стол пайки радіаторів) по залізу та його сполуках, марганцю та його сполуках, кремнію діоксиду, водню фтористому, оксидах азоту та вуглецю (протокол №60 від 06.04.2016). За результатами інструментальних вимірювань проведених під час інвентаризації галузевою науково-дослідною лабораторією «Охорона навколишнього середовища на залізничному транспорті» Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна зафіксовано:
- наднормативні викиди (викид без дозволу) від джерела викиду ДВ№183 (котли КолвіТермонаКТН100СЕ2, в кількості 2 од.) по оксидах азоту та вуглецю, від джерел викиду ДВ№159 (вертикально-сверлильний верстат), ДВ№160 (заточувальний верстат), ДВ№161 (вертикально-сверлильний верстат) по речовинам у вигляді суспендованих частинок недиференційованих за складом, від джерела викиду ДВ№178 (верстат для наплавлювання колісних пар) по залізу та його сполуках, водню фтористому, кремнію діоксину, хрому та його сполуках, оксидах азоту та вуглецю (протокол № 51/11.16-01 від 07-08.11.2016).
Згідно інвентаризації викидів забруднюючих речовин зареєстровано листом вих. №7/2701-16 від 19.08.2016 року здійснювало наднормативні викиди (перевищення затверджених граничнодопустимих викидів) від джерела викиду ДВ№187 (котли КолвіТермонаКТН50СЕ2) по оксидах азоту та вуглецю; від джерела викиду ДВ№199 (зварювальний пост) по оксиду вуглецю; від ДВ№201 (ковальське горно) по нікелю та його сполуках, свинцю та його сполуках; від ДВ№202 (котли КолвіТермонаКТН100СЕZ), від ДВ№210 (котли КолвіТермонаКТН50СЕ) по оксидах азоту; від ДВ№219 (котел водогрійний газовий Колві 350) по оксиду вуглецю; від ДВ№222 (зварювальний пост) по залізу та його сполуках, марганцю та його сполуках, сірки діоксиду, фторидах що легко розчиняються; від ДВ№224 (вулканізатор шин) по оксиду вуглецю, діоксиду сірки, в зв'язку з чим порушило вимоги ст.ст 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та недотримується умов Дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
В той же час, вищезазначені твердження відповідача не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне.
Так, судом з'ясовано та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що за результатами попередньої перевірки Державною екологічною інспекцією, яка проводилася у період: з 01.12.2015р. по 21.12.2015 р., недообліковані джерела викидів були зареєстровані у матеріалах інвентаризації, проведеної 19.08.2016 року.
19.08.2016 року Департаментом екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України було розглянуто та зареєстровано відкоригований Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин ПРАТ «ЦГЗК» проммайданчик №2, розроблений ПП «НВЦ «Техноекос» (лист вих. №7/2701-16 від 19.08.2016р.).
Після подання та реєстрації вищезазначеного звіту Позивачем також були подані документи, що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
В даному дозволі зазначені ті джерела викидів, що перелічені в п. 2 акту перевірки, і по яким Відповідач зазначає про наявність наднормових обсягів викидів, в той же час екологічних перевірок, які б підтверджували перевищення встановлених дозволом норм викидів даними джерелами не проводилось.
Окрім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2017 у справі № 804/4421/16 було встановлено, що станом на 01.03.2017р. позивач усунув всі недоліки, які були виявлені підчас перевірки з 01.12.2015р. по 21.12.2015 р. та привів свою діяльність у відповідність до вимог діючого природоохоронного законодавства.
В пункті 5 припису зазначено «усунути порушення правил технічної експлуатації установок очистки газу виявлених під час перевірки» суд зазначає наступне.
Позивач зазначає, що виявлені порушення були усунуті в повному обсязі про що відповідачу було направлено відповідні листи з фотофіксацією про усунення порушення вих. №617/42 від 24.01.2018р. та від 26.02.2018р. Вказані листи містяться в матеріалах справи.
Згідно пунктів 6 та 7 припису «в строк до 20.02.2018 року статистичну звітність складати в повному обсязі» та «в строк до 20.02.2018 року забезпечити здійснення розрахунку податкового зобов'язання з екологічного податку в повному обсязі відповідно з вимогами законодавства» судом встановлено наступне.
В відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що підставою для винесення зазначених пунктів припису є не надання позивачем для огляду під час проведення перевірки статистичної звітності по формі 2ТП-водгосп та розрахунки податкового зобов'язання з екологічного податку за 2015-2017 роки, що є порушенням ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
В той же час, суд не приймає зазначені доводи Відповідача до уваги, так як, відповідач не надає до матеріалів справи жодного доказу, який би свідчив, що дійсно під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у Позивача та не зазначає, чим передбачені його повноваження на запит зазначених документів.
Натомість, суд погоджується з позицією позивача, що пунктами 41.1. та 41.4. ст. 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.
Згідно п. 1 Положення «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого постанови КМУ № 236 від 21.05.2014 року Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Єдиним органом, що має право проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, в тому числі екологічного, є ДФС України та її територіальні органи.
У пунктах 8 та 14 припису вказано «в строк до 05.02.2018 року не допускати збір та використання підземних вод без дозволу на спецводокористування» та «в строк до 05.02.2018 року забезпечити виконання умов Дозволу на спеціальне водокористування» судом встановлено наступне.
Під час судового розгляду справи представник відповідача зазначив, що підставою для винесення зазначених пунктів припису є не надання позивачем для огляду під час проведення перевірки дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
В пункті 9 припису зазначено, що «в строк до 30.05.2018 року забезпечити контроль за станом заглиблених ємностей та їх впливом на підземні ґрунти» суд зазначає наступне.
Під час судового розгляду справи представник відповідача зазначив, що при проведенні перевірки встановлено, що на підприємстві в наявності хвостосховище, що являє собою заглиблену ємність. На момент проведення перевірки підприємством не надано інформацію стосовно проведення робіт по вивченню режиму підземних та поверхневих вод в межах хвостосховища та по підприємству в цілому, не забезпечено огляд стану хвостосховища, що є порушенням статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
В той же час, суд не приймає зазначені доводи Відповідача до уваги, так як, відповідач не надає до матеріалів справи жодного доказу, який би свідчив, що дійсно під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у позивача та не зазначає, чим передбачені його повноваження на запит зазначених документів.
Щодо пункту 12 припису «в строк до 01.03.2018 року забезпечити дотримання правил експлуатації водогосподарських споруд» судом встановлено наступне.
В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що на території дробарної фабрики система зливової каналізації, що проходить уздовж складу піску та щебню знаходиться в незадовільному стані, а саме місцями зруйнована, що є порушенням ст. 44 Водного Кодексу України та невиконанням пункту 9 припису Держекоінспекції від 28.12.2015 № 4-6236-8-3.
Позивач зазначає, що виявлені порушення були усунуті в повному обсязі про що відповідачу було направлено відповідний лист з фотофіксацією про усунення порушення вих. №699/42 від 30.01.2018р.
Відносно пункту 13 припису «в строк до 30.05.2018 року здійснювати контроль за якістю та кількістю стічних (зливових) вод» суд зазначає наступне.
В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що позивачем розроблений план-графік контролю відбору проб води на 2018р. (на 2017р. було розроблено аналогічний графік), зазначені графіки були надані Позивачем до матеріалів справи. Згідно даного графіку (п.п. 4-7) відомчою спеціалізованою санітарно-екологічною лабораторією комбінату (свідоцтво про атестацію №ПЄ 0139/2015 від 17.12.2015р. чинне до 31.12.2018р.) з періодичністю 1 раз в квартал гравіметричним методом виконується експрес-аналіз на два показника: завислі речовини, нафтопродукти.
Місця відбору проб згідно графіку: УЗТ станція екіпіровки; насосна станція промстоків локомотивного депо УЗТ, після очисних споруд (протоколів виміру по даному підпункту не має); лівстоки «автоцех»; лівстоки «гірничо-транспортний цех №1».
Тобто, так як, позивачем постійно здійснюється контроль за якістю та кількістю стічних (зливових) вод у відповідності вимог чинного законодавства, суд приходить до висновків, що зазначений пункт припису є протиправним.
Відносно пункту 15 припису «в строк до 15.03.2018 року забезпечення ведення первинного обліку кількості відходів, що утворюються на підприємстві, за формою 1-ВТ в повному обсязі» суд зазначає наступне.
В відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що підставою для винесення зазначеного пункту припису є те, що на території Глеюватського кар'єру первинний поточний облік відходів відповідно затвердженої типової форми № 1-ВТ за 2016-2017 роки ведеться не в повному обсязі та не по всім видам відходів, які утворюються на території структурного підрозділу, що є порушенням ст. 17 Закону України «Про відходи» та невиконанням пункту 23 припису Держекоінспекції від 28.12.2015 № 4-6236-8-3.
В той же час, суд не приймає зазначені доводи відповідача до уваги, так як, відповідач не зазначає по яким видам відходам позивачем не ведеться первинний поточний облік, в чому полягає ведення позивачем первинного поточного обліку відходів не в повному обсязі, та не надає жодного доказу, який би підтверджував зазначену позицію відповідача.
Натомість позивачем надано до матеріалів справи наказ по підприємству №1318 від 22.12.2016р. про введення в дію «Інструкція щодо заповнення форм первинної облікової документації в сфері поводження з відходами» та повідомлено суд, що на підприємстві призначено відповідальних осіб за ведення і зберігання форм облікової документації, передбачених даною інструкцією.
Також, позивач зазначив, що так як, очищення зливової каналізації виконується за необхідністю (у разі засмічення), а за період з 2016 по 2017 рік, забруднень каналізації не відбувалось, зливова каналізація не очищувалась, обсяги утворення і передачі мулу каналізації до типової форми відповідно не вносились. Всі відходи, які утворюються на території ПРАТ «ЦГЗК» обліковувались та обліковуються у повному обсязі відповідно до затвердженої типової форми № 1-ВТ.
Щодо пункту 16 припису «в строк до 20.02.2018 року надати на розгляд до Держекоінспекції інформацію та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки в повному обсязі» судом встановлено наступне.
В відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що підставою для винесення зазначеного пункту припису є те, що ПРАТ «ЦГЗК» незабезпечено в повному обсязі огляд території та всіх структурних підрозділів, не забезпечено надання інформації і документів, що розглядаються в ході інспекційної перевірки, підприємству надано припис від 18.01.2018 № 4-432-8-3 який підприємством не виконаний, чим вчинено перешкоди для виконання обов'язків покладених на посадових осіб, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, що є порушенням вимог ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
В той же час, суд не погоджується з зазначеними твердженнями відповідача, так як вони не знайшли свого підтвердження, а ні під час судового розгляду справи, а ні в наявних матеріалах справи доказах.
В матеріалах справи немає жодного доказу, який би свідчив, що під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у позивача.
Відповідач посилається на невиконання позивачем припису від 18.01.2018 № 4-432-8-3, в той же час, зазначений припис не був наданий відповідачем до матеріалів справи, тому суд не може проаналізувати його зміст та підтвердити його наявність, натомість позивач надав до матеріалів справи копії переліків документів, які надані державному інспектору з охорони праці, з відміткою про їх отримання державним інспектором 25.01.2018 року, тобто підчас проведення позапланової перевірки.
Окрім того, судом встановлено, що позивачем всі документи та інформацію, що стосуються виконання вимог припису №4-6236-8-3 від 28.12.2015р., виданого за результатами планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, проведеної Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 01.12.2015р. по 21.12.2015р. було направлено до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області згідно листа вих. № 1540/42 від 30.03.2016р., який надано до матеріалів справи.
Документи та інформація щодо виконання припису № 4-4388-8-3 від 04.07.2016р. були направлені Відповідачу листами вих. № 4690/42 від 30.08.2016р. та вих. № 1558/42 від 20.03.2017р. які надані до матеріалів справи.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, під час проведення позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області повинно було перевірятися лише виконання ПРАТ «ЦГЗК» припису від 28.12.2015 р. № 4-6236-8-3, виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та виконання припису від 04.07.2016р. №4-4388-8-3 виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06. - 30.06.2016 р., що і стали підставою для проведення такого позапланового заходу.
В той же час, в судовому засіданні судом було встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що в пунктах 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14 припису викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, так як такі порушення не значились в приписах № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та №4-4388-8-3 від 04.07.2016 р., а тому не повинні були взагалі перевірятися Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області.
Таким чином, так як, згідно припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 02.02.2018 №4/826-8-3 встановлено, що в пунктах 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14 припису викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, суд доходить висновку, що в цій частині вказаний припис винесений протиправно, з перевищенням наданих діючим законодавством повноважень.
Судом було встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що пункти 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 припису носять загальний характер, так, як в них не зазначені конкретні дії які ПРАТ «ЦГЗК» має вчинити для усунення порушення, тобто за ці пункти припису не відповідають формі, яка визначена вказаним Законом для приписів суб'єкта владних повноважень, з огляду на що, суд доходить висновку, що знову ж таки в цій частині вказаний припис винесений протиправно, з перевищенням наданих діючим законодавством повноважень, тому підлягає скасуванню.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.
В Рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27.09.2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на все вищевикладене, враховуючи фактичні обставини справи та заслухавши пояснення сторін суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню судом, в зв'язку з чим припис Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області від 02.02.2018р. №4-826-8-3 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, КАС України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області №4/826-8-3 від 02.02.2018р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06 липня 2018 року.

Суддя О.М. Неклеса