Справа № 826/16720/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дій посадових осіб відповідача по складанню акту та розрахунку фінансових санкцій до акту фактичної перевірки незаконними в частині невідповідності застосування норм законодавства України щодо нарахування штрафної (фінансової) санкції з врахуванням, що обігова грошова одиниця - гривня;

- скасувати податкове повідомлення рішення відповідача від 18 серпня 2017 року № про застосування фінансових санкцій;

- визнати протиправними дії посадової особи відповідача щодо складання податкової вимоги № 7900-17 та рішення № 17 про опис майна у податкову заставу від 09 серпня 2017 року;

- скасувати податкову вимогу № 7900-17 та рішення № 17 про опис майна у податкову заставу від 09 серпня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року вказаний адміністративний позов був задоволений у частині вимог про визнання протиправними дії щодо складання податкової вимоги № 7900-17 та рішення № 17 про опис майна у податкову заставу від 09 серпня 2017 року, а також про скасування податкової вимоги № 7900-17 та рішення № 17 про опис майна у податкову заставу від 09 серпня 2017 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати рішення суду від 12 березня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що застосування санкцій у розмірі 10000 грн 00 коп. у зв'язку із вчиненням дрібного порушення, яке полягає у перевищенні максимальної ціни продажу на 02 коп. - є непропорційним та несправедливим. Також позивач зазначає, що грошовою одиницею України є гривня, натомість копійки є лише розмінною монетою.

Відповідач просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Скаржник вказує на те, що штрафні (фінансові) санкції, несплата яких стала підставою для прийняття вимоги про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу, були нараховані іншим податковим повідомленням-рішенням, ніж оскаржується у даній справі.

Під час судового засідання позивач та її представник підтримали свою апеляційну скаргу та просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу податкового органу та заперечувала проти апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року в частині задоволення позову - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області провело фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва та обігу підакцизної продукції в магазині, що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Синяківська с/р, біля СТ «Дружба 2», за результатами якої склала акт від 04 серпня 2017 року № 380/10-36-40/.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2017 року № , яким ФОП ОСОБА_1 нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10000 грн 00 коп., передбачені абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення вимог ст. 111 вказаного Закону.

Також Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області надіслало позивачу податкову вимогу від 09 серпня 2018 року № 7900-17 про сплату штрафних санкцій у розмірі 10000 грн 00 коп.

У зв'язку з наявністю зазначеного боргу, уповноважена особа Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області прийняла рішення від 08 серпня 2017 року № 17 про опис майна у податкову заставу.

Не погоджуючись із вказаними діями та рішеннями податкового органу, ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 у частині, суд першої інстанції виходив з того, що на час складення податкової вимоги від 09 серпня 2018 року № 7900-17 та рішення від 08 серпня 2017 року № 17 про опис майна у податкову заставу, сума штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн 00 коп., нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 18 серпня 2017 року № не була узгодженим податковим зобов'язанням.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

При вирішенні зазначеної позовної вимоги суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, пославшись на п. 59.1, п. 59.3 ст. 59, п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Положеннями п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Разом з тим, суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов до помилкового висновку про те, що зазначена у податковій вимозі сума податкового боргу була визначена податковим повідомленням-рішенням від 18 серпня 2017 року № .

З огляду на те, що вказане податкове повідомлення-рішення було прийняте пізніше, ніж складені оскаржувані податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що такі вимога й рішення є передчасними і підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що зазначена у податковій вимозі від 09 серпня 2018 року № 7900-17 сума податкового боргу - 10000 грн 00 коп. відповідає сумі штрафу, нарахованого позивачу податковим повідомленням-рішенням від 18 серпня 2017 року № . Також зміст рядка податкової вимоги від 09 серпня 2018 року № 7900-17 «назва податку, збору» відповідає назві платежу, нарахованого ФОП ОСОБА_1 зазначеним податковим повідомленням-рішенням «адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Однак, зазначені обставини є недостатніми для висновку про те, що підставою для складення податкової вимоги № 7900-17 та рішення № 17 про опис майна у податкову заставу від 09 серпня 2017 року стала наявність податкового боргу, нарахованого податковим повідомленням-рішенням від 18 серпня 2017 року № .

Згідно пояснень представника Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області підставою для прийняття зазначених податкової вимоги та рішення стала наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу, нарахованого податковим повідомленням-рішенням від 29 травня 2017 року № .

Під час судового засідання позивач підтвердила, що зазначеним податковим повідомленням-рішення їй були нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10000 грн 00 коп. за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Також позивач пояснила, що не оскаржувала податкове повідомлення-рішення від 29 травня 2017 року № у встановленому законом порядку.

Отже, обставини, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги та які суд першої інстанції визнав встановленими - не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду від 12 березня 2018 року у частині задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо складання податкової вимоги від 09 серпня 2017 року № 7900-17 та рішення від 09 серпня 2017 року № 17 про опис майна у податкову заставу, а також про скасування зазначених вимоги та рішення - є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій посадових осіб відповідача по складанню акту та розрахунку фінансових санкцій до акту фактичної перевірки незаконними в частині невідповідності застосування норм законодавства України щодо нарахування штрафної (фінансової) санкції з врахуванням, що обігова грошова одиниця - гривня та щодо скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 18 серпня 2017 року № про застосування фінансових санкцій суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустила порушення вимог закону щодо максимальної ціни продажу тютюнових виробів.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Положеннями пп. 14.1.106. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів

Відповідно до абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Згідно з актом фактичної перевірки від 04 серпня 2017 року № 380/10-36-40/ ФОП ОСОБА_1 здійснила реалізацію цигарок «Chesterfield KS BLUE» за ціною 29 грн 95 коп. (в т.ч. ПДВ), в той час як максимальна роздрібна ціна, вказана виробником на пачці, становить 28 грн. 50 коп.

Як вірно встановив суд першої інстанції, базою оподаткування акцизним податком у відповідності до пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України є вартість реалізованих підакцизних товарів (29 грн. 95 коп.), сума акцизного податку становить 5% від зазначеної вартості (1,425 грн). У разі відрахування суми акцизного податку від вартості реалізованого підакцизного товару ціна пачки тютюнових виробів становить 29,925 грн.

Відповідно, здійснивши реалізацію тютюнових виробів за ціною 29 грн. 95 коп., позивач перевищила максимальну роздрібну ціну на підакцизний товар, яка дорівнює 29 грн. 93 коп.

Вчинення зазначеного порушення підтверджується актом перевірки від 04 серпня 2017 року № 380/10-36-40/, копією фіскального чека та не заперечується позивачем.

Позивач вважає, що накладення штрафних (фінансових) санкцій за перевищення максимальної роздрібної ціни тютюнові вироби на 0 грн. 02 коп. є необґрунтованим, адже грошовою одиницею в Україні є гривня, в той час як копійки є розмінною монетою.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національний банк України» грошовою одиницею України є гривня, що дорівнює 100 копійкам.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до розділу ІІІ Порядку складання та подання Декларації про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 березня 2015 року № 359 максимальна роздрібна ціна одиниці товару (продукції) зазначається у гривнях та копійках.

Положеннями п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» передбачено, що ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару.

Встановлення ціни на тютюнові вироби у гривнях та копійках відповідає вимогам ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національний банк України».

Перевищення позивачем максимальної ціни продажу тютюнових виробів на суму, яка є меншої від грошової одиниці - гривні, проте перевищує величину, яка визначена як самостійний елемент гривні - копійку, є порушенням, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Також позивач вважає, що накладення штрафу у розмірі 10000 грн 00 коп. за вчинення дрібного порушення, яке полягає у перевищенні максимальної роздрібної ціни на 2 коп. є не співрозмірним.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2017 року № про застосування фінансових санкцій було прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Розмір штрафу, накладеного на позивача, відповідає мінімальній межі штрафу, яка передбачена абз. 15 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону за вчинення порушення, яке полягає у роздрібній торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

Ще одним критерієм для перевірки рішення суб'єкта владних повноважень, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, є встановлення чи прийняте воно пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів виходить із того, що зазначений критерій підлягає застосуванню у разі оскарження рішення суб'єктам владних повноважень, прийнятого під час реалізації дискреційних функцій.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

В даному випадку повноваження податкового органу у разі виявлення факту роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів чітко визначені законом та не можуть здійснюватися з певною свободою розсуду.

Крім того, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не передбачає можливості та підстав для звільнення порушника від відповідальності за певних умов.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2017 року № про застосування фінансових санкцій прийняте у повній відповідності до вимог закону та не підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 12 березня 2018 року у частині відмови у задоволенні позову та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року в частині задоволення позову - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у частині задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

А.Ю. Коротких

Постанова складена у повному обсязі 09 липня 2018 року.