Справа № 804/4642/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року Справа № 804/4642/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
позивача представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження №56430895 від 19.05.2018 року відносно боржника ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1);
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва ОСОБА_5 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендія та інші доходи боржника від 01.06.2018 року, винесену в виконавчого провадження №56430895 відносно ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1).
Ухвалою суду 22.06.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
За клопотанням третьої особи, для надання додаткових доказів, та позивача, для забезпечення явку уповноваженого представника, в судовому засіданні оголошувалася перерва до 09.07.2018р.
В судове засідання зявився позивач та представник позивача, які позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали письмові пояснення, що не бачили та не знають про наявність виконавчого напису нотаріусу, на підставі якого було відкрито виконавче провадження.
Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, додаткових доказів не надали.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та третьої особи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
01.06.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5 при примусовому виконанні виконавчого напису №2146 від 20.04.2018 року прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП №56430895).
Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження, позивач з їх оскарженням звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Спірні відносини між сторонами регулюються положеннями Закону України Про виконавче провадження, в редакції, чинній на час прийняття спірних постанов.
Відповідно до ст.1 Закону Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIІІ (далі по тексту - Закон № 1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Абзацом 2 ч.1 ст.19 Закону №1404 передбачено, що право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Згідно ч.2 ст.24 Закону №1404, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Частиною 1 ст.3 Закону №1404 встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, між іншим за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону. До заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.
Згідно ч.5 ст.26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З аналізу наведених норм слідує, що виконавче провадження відкривається на підставі виконавчого документу, перелік яких наведено у ст.3 Закону №1404.
Крім того, в прохальній частині заяви вказано, що у випадку встановлення доходу боржника - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування).
В додатках до заяви зазначені: квитанцію про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису №2146 від 20.04.2018 року та копія довіреності представника стягувача класу «Т» від 23.10.2017р.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 22.06.2018р. суд витребував від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5 належним чином посвідченні копії та оригінали для огляду у судовому засіданні, матеріалів виконавчого провадження №56430895.
Статями 87-89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
У виконавчому написі повинні зазначатися:
дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;
найменування та адреса стягувача;
найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);
строк, за який провадиться стягнення;
суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;
розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;
номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;
дата набрання юридичної сили;
строк пред'явлення виконавчого напису до виконання.
Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Проте, відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5, належним чином посвідченої копії виконавчого напису №2146 від 20.04.2018 року, суду не надано. Також не надано оригінал виконавчого напису №2146 від 20.04.2018 року для огляду в судовому засіданні.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного субєкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Судові витрати по справі, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги задоволення позову, суд вважає за необхідне присудити здійснені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409,60 грн. за рахунок відповідача.
Керуючись статтями 243-246, 272 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2018р. винесену у виконавчому провадженні №56430895.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва ОСОБА_5 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендія та інші доходи боржника від 01.06.2018 року, винесену у виконавчому провадженні №56430895 відносно ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1