Справа № 820/6323/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 р. № 820/6323/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ОСОБА_3 управління Міндоходів у Харківській області від 23.07.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 286721,80 грн. (в тому числі за податковими зобов'язаннями - 229105,44 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 57616,36 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий орган під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення дійшов необґрунтованого висновку, що базується виключно на припущеннях щодо порушення позивачем абз.9 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, в зв'язку з тим, що, перебуваючи в період з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок 2 група), надавав послуги юридичній особі не платнику єдиного податку, в наслідок чого, на думку відповідача, з 01.07.2013 року не перейшов на сплату інших податків і зборів, що послугувало підставою для переведення позивача на підставі п.299.11 ст.299 ПК України з 01.07.2013 року на загальну систему оподаткування. Вказане припущення відповідача та протиправний, на думку позивача, висновок послугували підставами для встановлення перевіркою порушень п. 177.2 ст.177, п. 167.1 ст.167, п. 177.5, 177.11 ст.177, ст.49 ПК України щодо не надання декларації про майновий стан і доходи за 2013-2014 року та заниження чистого оподаткованого доходу, що, як наслідок, призвело до несплати в бюджет податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 229105,44 грн. Такі висновки контролюючим органом було покладено в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення, за оскарженням якого позивач звернувся до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби в Харківській області у наданому до суду письмовому відзиві, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що встановлені контролюючим органом порушення, які були покладені в основу оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення належним чином зафіксовано в акті перевірки. Відтак, представником відповідача вказано, що перевіряючими було встановлено заниження позивачем чистого оподаткованого доходу, що призвело до несплати в бюджет податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб. Таким чином позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

Позивачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі заяви від 22.04.2013 року з 01.04.2013 року переведено на спрощену систему оподаткування як платника єдиного податку 2-ої групи.

Посадовими особами Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області на підставі наказу від 25.05.2015 р. № 982 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2В.» проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., результати якої оформлено у вигляді акту перевірки від 12.06.2015 року №1112/20-33-17-02-07/НОМЕР_1.

Відповідно до висновків акту від 12.06.2015 року №1112/20-33-17-02-07/НОМЕР_1 перевіряючими, зокрема, встановлено порушення позивачем п.п. 177.11, п. 177.5 ст. 177. ст.49 Податкового кодексу України в частині ненадання декларації про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки; п.177.2 ст. 177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 229105,44 грн; абз. 9 п. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 Податкового кодексу України в частині порушення вимог застосування спрощеної системи оподаткування при здійсненні господарської діяльності; п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до встановлення розбіжності зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 133001,94 грн.

Листом від 17.06.2015 року №9298/10/20-33-17-02-12 Західною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області повідомлено позивача, що у звязку з встановленням факту порушення вимог абз.2 п.291.4 ст. 291 стосовно кола осіб, яким ФОП ОСОБА_4 мав право надавати послуги при здійсненні підприємницької діяльності, на підставі абз. 9 п. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 Податкового кодексу України та керуючись нормами п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України свідоцтво платника єдиного податку буде анульовано.

Також, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що за результатами перевірки контролюючим органом, зокрема, прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.07.2017 № НОМЕР_2 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 286721,80 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

При цьому, п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надасться лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Приписами п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Аналізуючи наведені вище норми Податкового кодексу України слід дійти висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки у посадових осіб виникає за умови належного повідомлення платника податків та надіслання до початку перевірки платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Вказане також узгоджується з правом платника податків бути присутнім під час проведення перевірок та надання пояснень з питань, що виникають під час таких перевірок, що передбачено положеннями п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, та обов'язком платника податків надати посадовим особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Під час судового розгляду справи з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 25.05.2015 року №197 та копію наказу Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.05.2015 року №982 було направлено позивачу засобами поштового зв'язку 03.06.2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення та у звязку з не врученням повернуто до відповідача 04.07.2015 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями поштового конверту, рекомендованого повідомлення та чеку поштового відділення.

З огляду на вище викладене слід дійти висновку, що фактично посадовими особами контролюючого органу в порушення встановленого законодавством порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було розпочато таку перевірку без належного повідомлення платника податків, а саме ФОП ОСОБА_2

Враховуючи наведене вище, контролюючий орган, розпочавши проведення перевірки до вручення платнику податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, діяв не в порядку та не у спосіб, встановлений податковим законодавством України.

Як наслідок, оформлений контролюючим органом за наслідками такої перевірки акт є доказом, який здобуто з порушенням встановленого порядку та не має юридичної значимості.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 27.01.2015 року у справі №21-425а14 та від 16.02.2016 року у справі №21-2749а15, у рішеннях Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №821/371/17 та від 07.02.2018 року у справі №821/1562/16.

Водночас, зі змісту акту перевірки від 12.06.2015 року №1112/20-33-17-02-07/НОМЕР_1 та наданих представником відповідача відзиву на позов та усних пояснень під час розгляду справи встановлено, що перевіркою було виявлено порушення позивачем вимог абз.2 п.291.4 ст.294 Податкового кодексу України, а саме встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, в період з 01.07.2013 року по 31.12.2014 року, здійснював господарську діяльність з ДП «Жовтневе лісове господарство» (), що є недотриманням вимог абз. п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України.

Встановлені контролюючим органом обставини стали підставою для висновку про порушення за перевіряємий період позивачем абз.9 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, а як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів за результатами проведення такої перевірки контролюючим органом було переведено позивача у відповідності до п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України з 01.07.2013 року на загальну систему оподаткування, оскільки позивач відповідно до норм Податкового кодексу України повинен був самостійно перейти з вказаної дати на загальну систему оподаткування.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи сторонами не заперечувались обставини здійснення позивачем господарських операцій та в цілому господарської діяльності з ДП «Жовтневе лісове господарство» (), у звязку з чим такі господарські відносини позивача судом окремо не досліджувались.

При цьому, судовим розглядом встановлено, що у перевіряємому періоді позивач у період з 01.01.2012 року по 31.03.2013 року знаходився на загальній системі оподаткування та у період з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2-ої групи.

Відповідно до положень пп. 298.2.1, 298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для відмови від спрощеної системи оподаткування суб'єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до органу державної податкової служби заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом (за умови відсутності непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу з єдиного податку та/або інших податків і зборів, які платники єдиного податку сплачують відповідно до цієї глави), з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів.

При цьому, обовязок платника податків перейти на сплату інших податків і зборів визначено положеннями пп. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, відповідно до якої, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: 1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої - третьої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 5 пункту 291.4 статті 291, платниками єдиного податку першої - третьої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для п'ятої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291, платниками єдиного податку четвертої групи, які використали право на застосування іншої ставки, встановленої для шостої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку п'ятої і шостої груп - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків; 5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми; 6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення; 7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у свідоцтві платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності; 8) у разі сплати до закінчення граничного строку погашення податкового боргу, що виник у платника єдиного податку протягом двох послідовних кварталів, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому погашено такий податковий борг.

В той же час, відповідно до положень п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час прийняття контролюючим органом рішення про анулювання позивачу свідоцтва платника єдиного податку, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Зі змісту акту перевірки від 12.06.2015 року №1112/20-33-17-02-07/НОМЕР_1 судом встановлено, що контролюючим органом було встановлено порушення позивачем абз. 9 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України за перевіряємий період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Проте, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 року, який набрав законної сили з 01.01.2015 року, пп. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України доповнено підпунктом 9, відповідно до якого платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, норми податкового законодавства, які діяли в перевіряємому періоді та регулювали спірні правовідносини, свідчить про відсутність обов'язку платника податків перейти на сплату інших податків і зборів в разі порушень платником єдиного податку вимог підпункту 2 пункту 291.4 статті 294, та про відсутність повноважень у контролюючого органу на анулювання свідоцтва платника єдиного податку, за порушення платником вимог п.п.9 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України.

Судовим розглядом справи з наданих представником відповідача пояснень також встановлено, що з Реєстру платників єдиного податку позивача було виключено 01.01.2015 року на підставі рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації.

При цьому, під час судового розгляду справи протокольною ухвалою суду, постановленою без видалення до народної кімнати, у судовому засіданні, яке відбулося 04.06.2018 року та ухвалою суду від 20.06.2018 року судом було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію рішення про анулювання реєстрації платника податку, прийнятого щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1, або у разі неможливості надання такого рішення письмові пояснення стосовно обставин неможливості його надання до суду.

Представником відповідача на виконання ухвали суду надано пояснення, зі змісту яких вбачається, що за результатами перевірки Західною ОДПІ було прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. 1), яке оформлено листом від 17.06.2015 року №9298/10/20-33-17-02-12. Вказане рішення було направлено платнику податків 23.06.2015 року та повернуто до контролюючого органу з відміткою «по закінченню терміну зберігання». Також зазначено, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 17.06.2015 року № 9298/10/20-33-17-02-12 було внесено до системи ІС «Податковий блок». При цьому, представником відповідача зазначено, що у судовому засіданні, яке відбулось 20.06.2018 року, Центральною ОДПІ були надані копія рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ФО-П ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. 1), оформленого листом від 17.06.2015 р. №9298/10/20-33-17-02-12, та електронна копія вказаного рішення із ІС «Податковий блок».

Вказане свідчить про порушення контролюючим органом порядку анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а з огляду на відсутність у позивача в перевіряємому періоді законодавчо визначеного обовязку перейти на сплату інших податків і зборів дає підстави вважати, що ФОП ОСОБА_2 в перевіряємому періоді з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, тобто мав статус платника єдиного податку.

Враховуючи вищенаведене та обставини того, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем абз. 9 п. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 Податкового кодексу України в частині порушення вимог застосування спрощеної системи оподаткування при здійсненні господарської діяльності фактично покладено в основу висновку про порушення позивачем п.177.2 ст. 177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 229105,44 грн. та прийнятого за результатами перевірки податкового повідомлення-рішення від 23.07.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 286721,80 грн., то таке рішення відповідача підлягає скасуванню, оскільки є таким, що прийнято без врахування усіх обставин у справі та ґрунтується на помилкових висновках.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ОСОБА_3 управління Міндоходів у Харківській області від 23.07.2015 №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61015, м. Харків, вул. Барикадна, буд. 176, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 2867 (дві тисячі вісімсот шістдесят сім) грн. 22 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області (61166, м. Харків, просп. Науки, буд.9, код ЄДРПОУ - 39859805).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.