Справа № 389/1530/18
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.07.2018 Провадження №2-а/389/42/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Баланюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам'янка, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ІІ роти І батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Бєлошевського Олександра Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ІІ роти І батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Бєлошевського О.С., в якому просить визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності по справі серія ЕАА №424915, протиправними; скасувати постанову винесену відповідачем 01 червня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.2 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №424915, а провадження у даній справі закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 01 червня 2018 року інспектором ІІ роти І батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Бєлошевським О.С., винесено постанову серії ЕАА №424915 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу розміром 425 грн. У постанові вказано, що він 01 червня 2018 року о 09 годині 57 хвилин 23 секунди, керуючи транспортним засобом здійснив поворот ліворуч, не увімкнувши покажчик повороту відповідно до напрямку, чим порушив п.9.2.б ПДР України (Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху), і тим самим нібито вчинив адміністратвине правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, доказів вчинення правопорушення, а тому повинна бути скасованою. До адміністратвиної відповідальності його притягнуто незаконно за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв.

Вказав, що дійсно 01 червня 2018 року він, на автомобілі Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався з міста Кропивницького в напрямку міста Умань, переїжджаючи ж/д переїзд продовжив рух по тій самій смузі руху головної дороги і не здійснював ніякого повороту ліворуч зі зміною смуги руху, а отже не порушив жодних правил дорожнього руху.

Пунктом 9.2б Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Перестроювання, повороту чи розвороту він не здійснював і не планував. Однак, незважаючи на це, інспектором УПП в Кіровоградській області Бєлошевським О.С. було зупинено транспортний засіб, яким він керував, та безпідставно прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, інспектором не надано жодного доказу порушення ним правил дорожнього руху. На його клопотання надати відео зйомки з доказами вчиненого правопорушення він отримав відмову, яка була мотивована відсутністю такої можливості, свідків не встановлено та не опитано. Від нього жодних пояснень не відбиралось. Відповідач мовчки склав та виніс оскаржувану постанову, про що свідчать записи, які містяться в такій постанові. З постанови слідує, що правопорушення вчинене о 09:57:23 год., а постанова вже складена, надрукована та розглянута о 10:03:55 год. Тобто за 6 хвилин відповідач зміг виявити адміністративне правопорушення, перевірити надані ним документи, встановити особу водія, особу власника транспортного засобу, перевірити ці дані по базі, роз'яснити права, суть скоєного на його думку правопорушення, отримати від порушника усні пояснення, вислухати і відмовити у задоволенні поданих ним клопотань, заповнити, скласти, надрукувати і розглянути адміністративну справу без дотримання вимог КУпАП. Постанова по справі виносилась інспектором у патрульному автомобілі без участі та присутності водія, тобто без фактичного розгляду справи у передбачений законом спосіб та не була оголошена, а лише вручена. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, пояснення від нього не відбирались. У порушення вимог ст.283 КУпАП інспектором не вказано, яким засобом фото і відео фіксації зафіксоване вчинене правопорушення.

Таким чином, дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування його пояснень, за відсутністю доказів - є протиправними, а відтак винесена ним постанова від 01 червня 2018 року серії ЕАА №424915 є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а справу розглядати за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Належних і допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 не надав. Постанова серії ЕАА №424915 складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395. Протокол при вчиненні правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих а автоматичному режимі, не складається. При винесені постанови позивачу були роз'яснені права і обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що підтверджується його особистим підписом поставленим у постанові. На підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем до відзиву долучено диск з відеозаписом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У ч.2 ст.2 КАС України зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповдно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2).

Стосовно позивача посадовою особою - відповідачем, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП, 01 червня 2018 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №424915, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 01 червня 2018 року о 09:57 годині, керуючи транспортним засобом Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_1, та здійснюючи поворот ліворуч, не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2.б Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.Копію постанови позивач отримав у день винесення, його пояснення в постанові відсутні.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положенням статті 41 Закону України «Про дорожній рух», зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.9.2.б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст.283 КУпАП).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 9.2.б Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки не здійснював і не планував здійснювати повороту ліворуч зі зміною смуги руху.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, об'єктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчиненного правопорушення до розгляду справи не залучалося і не допитувалося. Не надані докази і в судове засідання. На відеозаписі, який наданий відповідачем до суду, видно, що автомобіль, схожий на автомобіль позивача, дійсно здійснив поворот ліворуч без увімкнення показчика повороту відповідного напрямку. При цьому, ідентифікувати марку автомобіля та державний реєстраційний номерний знак не виявилося можливим.

Крім того, в оскаржуваній постанові в порушення статті 283 КУпАП не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин справи суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Разом з цим, доводи позивача про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковими, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною другою ст.122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст.258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року (№489/1525/16-а), від 05 квітня 2018 року (№161/5965/17), від 14 березня 2018 року (№760/2846/17), який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Позовна вимога про визнання дій відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки стаття 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить положень щодо визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними. Скасування оскаржуваної постанови охоплює собою і визнання протиправними дій відповідача по її складенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5,6,9,20,72,77,90,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАА №424915 від 01 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. - скасувати, а провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований по АДРЕСА_1, РНОКППНОМЕР_2.

Відповідач - інспектор ІІ роти І батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Бєлошевський Олександр Сергійович, місце знаходження: вулиця Юрія Бутусова, 22 б, місто Кропивницький, 25030.

Суддя Г.В. Берднікова