Справа № 414/1287/18
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Справа № 414/1287/18

Провадження № 2-а/414/32/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до поліцейського третьої роти батальйону № 1 УПП в Луганській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

До Кремінського районного суду Луганської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського третьої роти батальйону № 1 УПП в Луганській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що 21.05.2018 приблизно о 13:30 год. він рухався на автомобілі «Шевролє Круз» з реєстраційним номером ВВ7696СТ з боку с. Варварівка у напрямку м. Рубіжне Луганської області, не порушуючи правил дорожнього руху. Під час наближення до перехрестя з кільцевим рухом автомобіль позивача було зупинено працівниками патрульної поліції. До нього підійшов відповідач ОСОБА_3, якому на вимогу цього працівника поліції позивач надав документи, після чого відповідач повідомив, що ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, а саме не ввімкнув покажчик повороту під час здійснення відповідної зміни руху. ОСОБА_2 заперечив, що на тій ділянці (шлях між с. Варварівка та вїзд у м. Рубіжне) взагалі відсутні повороти, проте ці зауваження відповідачем було проігноровані. Також ОСОБА_3 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 410131, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 (б) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн.

З цією постановою ОСОБА_2 не згоден, жодних доказів його винуватості йому надано не було. Так, з п. 9.2 (б) ПДР України вбачається, що зміна напрямку руху не передбачає обовязок водія вмикати покажчик повороту і взагалі не може бути порушенням. Більше того, ніякого повороту позивач не здійснював, оскільки перехрестя на цій ділянці дорозі відсутнє. Також позивач зазначив, що винесена відповідачем постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки всупереч нормами закону позивачу було роздруковано якусь квитанцію.

Таким чином, позивач просив визнати дії поліцейського третьої роти батальйону № 1 УПП в Луганській області ОСОБА_3Ю про притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати винесену відповідачем постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 410131 від 21.05.2018 та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позивач та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, останній надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю сторони позивача, а також наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому, крім іншого, просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, розглянувши зазначену справу, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАА № 410131 від 21 травня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Cruze» з реєстраційним номером ВВ7697СТ, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого поліцейським третьої роти батальйону № 1 УПП в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_3 була складена вказана постанова, за якою на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 4).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 21.05.2018 під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку, озброєний табельною вогнепальною зброєю та спецзасобами, у форменому одязі та на службовому автомобілі в м. Рубіжне Луганської області приблизно о 13:30 год. він встановив порушення вимог п. 9.2 (б) ПДР України водієм транспортного засобу марки «Chevrolet Cruze» з реєстраційним номером ВВ7696СТ ОСОБА_2, який здійснював обгін транспортного засобу, що рухався попереду. Також відповідач зазначив, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі адміністративне правопорушення за наявності технічної можливості може складатися також у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Відповідач вважає, що постанова була винесена з дотриманням вимог законодавства, а тому просив суд залишити позовну заяву без задоволення (а.с. 16).

На підтвердження своєї позиції відповідач також надіслав DVD-R диск, однак останній під час його перегляду в судовому засіданні не відтворювався (а.с. 13).

З позовної заяви судом встановлено, що повороту позивач не здійснював, оскільки перехрестя на ділянці дорозі, де він рухався і де його було зупинено працівниками патрульної поліції, відсутнє. Відповідно, позивач жодним чином не порушував Правила дорожнього руху України.

Жодних доказів на спростування наведених у позовній заяві обставин відповідач не надав, у той час як саме на відповідача як субєкта владних повноважень діючим законом покладено обовязок щодо доказування правомірності своїх дій та рішення.

Більше того, у постанові про адміністративне правопорушення відповідач зазначає, що ОСОБА_2 не ввімкнув покажчик повороту при зміні руху, а саме під час здійснення повороту, у той час як у своєму відзиві відповідач зазначає, що позивач порушив п. 9.2 (б) ПДР України під час здійснення обгону транспортного засобу, який рухався попереду, шляхом перестроювання. Тобто, вбачається очевидна розбіжність щодо суті та обставин адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 При цьому обгін та перестроювання є самостійними та нетотожними поняттями якщо обгін являє собою випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху, то перестроюванням є виїзд із займаної смуги або займаного ряду із збереженням початкового напрямку руху, а тому формулювання «обгін шляхом перестроювання» є некоректним та помилковим.

Таким чином, надаючи оцінку поданому відповідачем відзиву на позов, суд констатує, що у цьому відзиві сам відповідач не підтверджує суть та обставини правопорушення, викладені ним же у постанові про адміністративне правопорушення.

Суд також зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а доки суд не має достовірного знання про будь-які події, вони мають тлумачитися саме як припущення про існування певних фактів.

Таким чином, зважаючи на викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що постанова, яку оскаржує позивач, підлягає скасуванню із закриттям відповідної справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно форми постанови, винесеної позивачем, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 4 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвредженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Таким чином, суд вважає необгрунтованими посилання позивача на ту обставину, що постанова відповідача не відповідала вимогам чинного законодавства, оскільки підзаконний нормативний акт, що регулює діяльність відповідача, передбачає можливість винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки, при цьому остання містила всі необхідні відомості, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 283 КУпАП.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача, то суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки на права позивача впливає тільки постанова як рішення субєкта владних повноважень, яке у звязку із його неправомірністю суд і скасовує, в той же час визнання дій щодо винесення цієї постанови неправомірними в даному випадку правового значення для прав і обовязків позивача не має. Також суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі у звязку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки судом вже вирішене питання про закриття відповідної справи про адміністративне правопорушення, а відтак порушене право позивача відновлено. В той же час, саме по собі закриття провадження у справі має іншу правову природу і стосується зазначеної адміністративної справи, а не справи про адміністративне правопорушення, в межах якої відповідачем виносилася оскаржувана постанова.

Суд зазначає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 79, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до поліцейського третьої роти батальйону № 1 УПП в Луганській області ОСОБА_3 (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА № 410131, винесену 21 травня 2018 року поліцейським третьої роти батальйону № 1 УПП в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними та закриття провадження у справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.Г. Безкровний