Справа № 807/642/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2018 рокум. Ужгород№ 807/642/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Голуб В.К.

представника відповідача - Сідака П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 27-го прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), згідно якої просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби країни № 99-ос від 20 квітня 2017 року про виключення позивача - старшого прапорщика ОСОБА_1 із списків особового складу вказаного військового підрозділу та зняття з усіх видів забезпечення з 20 квітня поточного року; визнати протиправним та скасувати наказ начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 274-ос від 7 грудня 2016 року про звільнення його - старшого прапорщика ОСОБА_1 з військової служби в Державній прикордонній службі України в запас за статтею 26 частиною 8 пунктом 1 підпунктом «и» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; поновити позивача - старшого прапорщика ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби І категорії - начальника 3 групи молодших інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та на службі в Збройних Силах України; стягнути з 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20 квітня 2017 року позивач був викликаний в штаб прикордонного загону, де йому повідомили, що останній звільнений з військової служби у Державній прикордонній службі України у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. При цьому позивача було ознайомлено з наказом начальника 27 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 за № 274-ос від 07 грудня 2016 року та наказом начальника 27 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 за № 99-ос від 20 квітня 2017 року, а також вручено позивачу копії зазначених документів. Зі змісту наказу № 274-ос від 7 грудня 2016 року, виданого начальником 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, позивачу стало відомо, що він звільнений з військової служби в Державній прикордонній службі України в запас за статтею 26 частиною 8, пунктом 1, підпунктом «и» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто у зв`язку із систематичним невиконанням військовослужбовцем умов контракту. Ознайомившись з наказом № 99-ос від 20 квітня 2017 року, також виданим начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, позивачу стало зрозуміло, що його виключено із списків особового складу вказаного військового підрозділу та знято з усіх видів забезпечення з 20 квітня 2017 року. Як вбачається із текстів вищезазначених наказів, підставою щодо звільнення позивача із військової служби в Державній прикордонній службі України, з мотивацією - систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, послужили два накази тимчасового виконувача обов`язків начальника Мукачівського прикордонного загону ОСОБА_4 за № 1040 від 21 жовтня 2016 року та за 1053 від 30 жовтня 2016 року, відповідно до яких групу працівників прикордонної служби, що проходять службу у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у тому числі ОСОБА_1 , було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків. Із вказаними наказами позивач не погоджується, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права, оскільки вважає такі накази протиправними, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства, а його звільнення незаконним, а тому підлягає поновленню на військовій службі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову, при цьому пояснивши, що відповідач в даному випадку діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, оскільки у зв`язку із систематичним невиконанням військовослужбовцем умов контракту, до останнього були застосовані два дисциплінарні стягнення. Крім цього, відповідач у своїх запереченнях та в судовому засіданні пояснив, що начальник Мукачівського прикордонного загону Держприкордонслужби України, суб`єкт владних повноважень, видаючи наказ (оскаржуваний наказ) про звільнення позивача, старшого прапорщика ОСОБА_1 з військової служби за систематичне невиконання умов контракту, правильно застосував чинне законодавство з урахуванням вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» і прав позивача при цьому порушено не було, а тому немає підстав у задоволенні позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання до вчинення певних дій.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи та вбачається із матеріалів такої, старший прапорщик ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ).

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження громадянами України військової служби їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Прийняття громадян на публічну службу (військову), її проходження, звільнення з публічної (військової) служби - це публічно-правові правовідносини, які врегульовано спеціальними нормами законодавства України у зв`язку зі спеціальним статусом даної категорії громадян.

Як встановлено судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи, в Мукачівському прикордонному загоні, на підставі наказу начальника загону від 29.09.2016 року № 984 «Про призначення службового розслідування дотриманням вимог ст. ст. 84 - 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України 14 лютого 2005 року № 111 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.02.2005 року № 261/10541) (далі - Інструкція), проведено службове розслідування за фактом неякісного несення служби прикордонних нарядів на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » III категорії (тип Б) та в пункті пропуску «Лужанка».

Службове розслідування завершене 10.10.2016 року (пункт 26 Інструкції).

Розслідуванням встановлено, що позивачем, інспектором прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » III категорії (тип Б) старшим прапорщиком ОСОБА_1 ,під час несення служби з охорони державного кордону в пункті пропуску «Лужанка» не в повному обсязі було виконано вимоги статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, підпункту 20 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 19.10.2015 року №1261.

Відповідно до вимог ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV та пункту 25 Інструкції, начальником Мукачівського прикордонного загону проведено бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення.

За результатами бесіди висновок службового розслідування доведено під особистий підпис позивача та оформлено аркуш бесіди із старшим прапорщиком ОСОБА_1 , де зазначено суть учиненого правопорушення, які вимоги законів та інших нормативно-правових актів та керівних документів останній порушив.

Аркуш бесіди підписаний особою яка проводила бесіду - тво начальника загону, присутня посадова особа - начальник інформаційно-аналітичного відділу штабу військовослужбовець з яким проводилась бесіда (про що свідчить особистий підпис).

Під час проведення бесіди, позивач з висновком службового розслідування не погодився, разом з тим у відповідності до статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та пункту 33 Інструкції у визначений строк скаргу старшому начальнику не подавав, до суду у визначений законом строк не звертався, чим визнав свою провину.

Стаття 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає: стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до дисциплінарної відповідальності.

За стан дисципліни у військовій частині відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (абзац 1 статі 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551- XIV).

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність (абзац 6 статі 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999року № 551-XIV).

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (стаття 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV).

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування та проведеної бесіди з старшим прапорщиком ОСОБА_1 , командир прийняв рішення про накладення дисциплінарного стягнення (ст. 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України).

Зазначена подія стала підставою для накладення дисциплінарного стягнення «Догана», згідно наказу №1040 від 21.10.2016 року (а.с. 113-117).

Окрім наведеного вище, суд зазначає, що на підставі наказу начальника загону від 28.10.2016 року № 1051 «Про призначення службового розслідування» (а.с. 100-101) з дотриманням вимог ст. ст. 84 - 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції, проведено службове розслідування за фактом неякісної організації та здійснення прикордонного контролю персоналом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » II категорії (тип Б) в пункті пропуску «Лужанка».

Службове розслідування завершене 30.10.2016 року (пункт 26 Інструкції). Розслідуванням встановлено, що позивачем, інспектором прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » II категорії (тип Б) старшим рапорщиком ОСОБА_1 , під час несення служби з охорони державного кордону пункті пропуску «Лужанка» було порушено вимоги статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 12 глави 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ країни від 19.10.2015 року №1261, що полягало в несумлінному виконанні військового зв`язку, особистій недисциплінованості, неналежному виконанні наказів командирів (начальників) і стосується виконання ними службових обов`язків, недбалому виконанні посадових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їм за посадою, визначені статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За результатами бесіди висновок службового розслідування доведено під особистий підпис позивача та оформлено аркуш бесіди з старшим прапорщиком ОСОБА_1 , де зазначено суть учиненого правопорушення, які вимоги законів та інших нормативно-правових актів та керівних документів останній порушив.

Аркуш бесіди підписаний особою яка проводила бесіду - тво начальника загону, присутня посадова особа - заступник начальника відділу персоналу, військовослужбовець з яким проводилась бесіда (про що свідчить особистий підпис).

Крім того, як і в першому випадку позивач з висновком службового розслідування не погодився, у відповідності до статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та пункту 33 Інструкції у визначений строк скаргу старшому начальнику не подавав, до суду у визначений законом строк не звертався, чим визнав свою провину, що також не заперечувалось позивачем і в ході судового розгляду даної адміністративної справи.

Зазначена подія стала підставою для накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана» .

Крім того 29.10.2016 року старшому прапорщику ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 ККУ відомості, щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 26.10.2016 року (а.с. 68).

31.10.2016 року ухвалою слідчого судці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області старшого прапорщика ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади (а.с. 69-71).

В зв`язку з чим, наказом начальника Мукачівського прикордонного загону від 08.11.2016 року №246-ос, позивача було зараховано у розпорядження начальника прикордонного загону (а.с. 73).

В обох випадках службові розслідування проведені особисто тимчасово виконуючого обов`язки начальника Мукачівського прикордонного загону. Під час накладення дисциплінарних стягнень та обрання їх виду, тво начальника прикордонного загону особливо ретельно враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, тривалість служби та рівень знань про порядок її проходження.

Порядок проходження військової служби в Державній прикордонній службі України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента країни від 29.12.2009 №1115/2009

В пункті 284 Положення зазначено, що військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Обов`язки кожного військовослужбовця визначені статтею 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», до яких відносяться, зокрема, додержання Конституції та законів України, обов`язок поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків тощо.

Перелік видів юридичної відповідальності військовослужбовців встановлений ст.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, серед яких передбачена дисциплінарна відповідальність.

Юридична відповідальність військовослужбовців завжди передбачає застосування тієї або іншої норми відповідної галузі права, і можливим є використання норм різних галузей права при встановленні відповідальності військовослужбовців. Юридична відповідальність виникає з моменту вчинення правопорушення, закон пов`язує її появу саме з правопорушенням, оскільки відновлення порушеного права здійснюється шляхом притягнення правопорушника до юридичної відповідальності, відшкодування шкоди та відновлення первісного стану порушених правовідносин.

Функціонування військових формувань держави, дотримання норм військового законодавства, які регулюють права та обов`язки військовослужбовців, точне виконання ними своїх обов`язків забезпечується різними видами юридичної відповідальності.

Виконання обов`язків військової служби забезпечується такими видами юридичної відповідальності, як кримінальна, адміністративна, дисциплінарна, матеріальна.

Перебуваючи на публічній службі, військовослужбовці представляють державу, виконують її завдання й функції щодо забезпечення суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. І незважаючи на те, як сприймається відповідальність зазначених суб`єктів під час вирішення питання про її характер та обсяг, повинен обов`язково враховуватися факт перебування вказаних осіб на військовій (державній) службі та особливості наданих їм повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь яке рішення суб`єкта владних повноважень має бути законним та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, начальник Мукачівського прикордонного загону Держприкордонслужби України, суб`єкт владних повноважень, видаючи наказ (оскаржуваний наказ) про звільнення позивача, старшого прапорщика ОСОБА_1 з військової служби за систематичне невиконання умов контракту, правильно застосував чинне законодавство з урахуванням вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» і прав позивача, при цьому порушено не було.

Крім того посилання позивача на те, що підстава звільнення має бути передбачена або Кодексом законів про працю України, або спеціальним законом не в повній мірі відповідає дійсності. Листом Міністерства Соціальної Політики України від 24.07.2013 року №774/13/84-13 надано роз`яснення, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Перебуваючи на публічній службі, військовослужбовці представляють державу, виконують її завдання й функції щодо забезпечення суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. І незважаючи на те, як сприймається відповідальність зазначених суб`єктів під час вирішення питання про її характер та обсяг, повинен обов`язково враховуватися факт перебування вказаних осіб на військовій (державній) службі та особливості наданих їм повноважень.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а)зауваження; б)догана; в)сувора догана; г)попередження про неповну службову відповідність; д)пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж)позбавлення військового звання.

За приписами статей 83-87 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Тобто, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке в свою чергу проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем при проведенні службового розслідування було дотримано вимоги Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України.

Зазначена правова позиція збігається з висновками, викладеними в постанові Верхового Суду від 21.03.2018 року по справі №2а/1570/2047/11, в постанові Верхового Суду від 07.03.2018 року по справі №808/6650/14.

Посилання позивача на те, що накази начальника Мукачівського прикордонного загону від 21.10.2016 року №1040 та від 30.10.2016 року №1053 не в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх змістовності, повноти та обгрунтованості не відповідають дійсності:

по-перше: як зазначалося вище виданню даних наказів передували службові розслідування, з результатами яких військовослужбовець був ознайомлений та не погодився;

по-друге: з вищезазначеними наказами позивач також був ознайомлений, про що свідчать його підписи в додатках до наказів, разом з тим у встановлені терміни накази ні перед вищим керівництвом ні в судовому порядку оскаржені не були;

по-третє: дисциплінарна відповідальність, військовослужбовців настає, за правопорушення, які пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Вищевикладена позиція висвітлена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 21.04.2011 р. № К-4007/10-С «Про визнання наказів незаконними, поновлення у військовому званні і на посаді».

Окрім цього, оскаржувані накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.12.2016 року №274-ос та від 20.04.2016 року №99-ос стосуються не лише позивача та складаються з 5 частин, стосуються 10 та 15 військовослужбовців прикордонного загону відповідно, щодо проходження військової служби ними і не стосуються предмету позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем при проведенні службового розслідування було дотримано вимоги Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань.

Зазначена правова позиція збігається з висновками, викладеними в постанові Верхового Суду від 21.03.2018 року по справі №2а/1570/2047/11, в постанові Верхового Суду від 07.03.2018 року по справі №808/6650/14.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо судового збору суд зазначає, що відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст. 2, ст. 8-15, ст.19-21, ст. 72-78, ст. 90, ст. 139, ст. 199-228, ст. 241-255, ст. 293, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до 27-го прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

У зв`язку із перебуванням судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному повний текст рішення суду виготовлено та підписано у перший день виходу на роботу 04.07.2018 року .

СуддяМ.М. Луцович