Справа № 817/1125/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2018 року

м. Рівне

№817/1125/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДТЕХ-ПРОМ"

до

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будтех-Пром" (далі - позивач, ТОВ "Будтех-Пром") звернулось до адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України) про:

визнання протиправним та скасування рішень Державної фіскальної служби України від 18.01.2018 №564013/37433589 про відмову у реєстрації податкової накладної №6, від 18.01.2018 №564015/37433589 про відмову у реєстрації податкової накладної №8;

зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 30.11.2017 №6, від 30.11.2017 №8.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контролюючим органом було порушено вимоги пп. 201.16.1 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки не вказані чіткі критерії оцінки ступеня ризиків, достатні для відмови у реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а здійснено лише загальне посилання на їх існування. Також, позивач зазначає, що контролюючим органом не запропоновано надати конкретні документи, достатні для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних. Позивач вважає, що оскаржені рішення прийняті без належного обґрунтування та всупереч нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 24.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного прорвадження.

Відповідач позовних вимог не визнав, подавши відзив на позовну заяву (а.с.63-64), в якому зазначає, що прийняттю оспорюваних рішень передувало вчинення контролюючими органами заходів, передбачених пп. 201.16.1 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Зокрема, вказує, що подані на реєстрацію податкові накладні відповідали критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567, оскільки за результатами опрацювання СМКОР було виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД. За наслідками розгляду поданих позивачем пояснень та документів відповідач дійшов висновку, що платником податків не надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій, а тому вважає, що в реєстрації податкових накладних було відмовлено обґрунтовано. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 16.05.2018 відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України постановлено розгляд адміністративної справи здійснити в письмовому провадженні.

У зв’язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці, розгляд адміністративної справи в письмовому провадженні здійснюється 02.07.2018.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.05.2017 між ТОВ "Свиспан Лімітед" (Замовник) та ТОВ "Будтех-Пром" (Підрядник) укладено Договір підряду №06/04-15/28, згідно з п.1.1. якого Підрядник зобов’язується власними силами за завданням Замовника відповідно до затверджених проектних рішень, Одиничних розцінок (Додаток №1) та Договірної ціни (Додаток №2) виконати роботи по "Реконструкції лісопильно-деревообробного виробництва по виготовленню пиломатеріалів в об’ємі 300,00 тис. м3/рік на ТОВ "Українські лісопильні" в м. Костопіль, влаштування благоустрою біля адмінбудівлі", а Замовник зобов’язується прийняти ці роботи та оплатити їх на умовах укладеного Договору.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що загальна вартість проведення робіт за цим Договором становить 890028,30 грн., в тому числі ПДВ – 148338,05 грн.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що загальна вартість робіт відображається в актах форми Кб-2 та Кб-3 по фактично виконаних об’ємах робіт.

Згідно з п.3.1. Договору, розрахунки за чинним договором здійснюються Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника в наступному порядку – авансовий платіж у розмірі 660000,00 грн. в тому числі ПДВ 20%-110000,00 грн. згідно з Договірною ціною, вказаною в Додатку №1 до даного договору протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту пред’явлення Підрядником рахунків після укладення договору; розрахунки за фактично виконані будівельно-монтажні роботи проводяться на підставі об’ємів виконаних робіт згідно з відповідними актами форми Кб-2 та Кб-3 протягом 7 (семи) днів після їх підписання сторонами (а.с.14-17).

На виконання умов підписаного сторонами Договору, Підрядником було виконано роботи, на підставі чого складено Акт №117-2017-БТП приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року (форми КБ-2в), який підписано сторонами договору 30.11.2017 (а.с.19-22).

Оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за листопад 2017 року підтверджується, що загальний оборот ТОВ "Будтех-Пром" з контрагентом ТОВ "Свиспан Лімітед" за графою "Дебет" у вказаний період складає 570898,05 грн. (а.с.18)

30.11.2017 позивачем сформовано податкові накладні №6 і №8 та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (далі – ЄРПН, а.с.12,25).

Згідно з квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.12.2017 № та від 28.12.2017 №, за результатами обробки документи прийнято, реєстрація зупинена. Виявлені помилки: "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПК/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.40. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567, та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу" (а.с.11, 24).

Відповідач зазначає, що платником податків не надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними.

Рішеннями комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 18.01.2018 №564013/37433589 та від 18.01.2018 №564015/37433589 відмовлено у реєстрації ТОВ "Будтех-Пром" податкової накладної від 30.11.2017 №6 відповідно до пп. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 розділу V ПК України, з підстав надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкових накладних (а.с.10,23).

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до пп. "а" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - постачальник товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами абзацу 5 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

В силу абзаців 9-10, 12 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

У свою чергу, відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу (абзац 10).

Згідно з п. 17 даного Порядку, в разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Так, пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування.

Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної /розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зокрема, пунктом 74.2. статті 74 Податкового кодексу України встановлено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Критерії оцінки) та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік) затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 №753/30621.

Відповідно до пп. 1 п. 6 Критеріїв оцінки (в редакції чинній на час існування спірних правовідносин), моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за критерієм обсягу постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється). У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

При цьому, пунктами 1, 2, 4 Критеріїв оцінки передбачено, що оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг). Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС). Інформація за встановленою формою подається платником податку в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Згідно з п. 1 Переліку, до вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки для критерію, зазначеного у пп. 1 п. 6 Критеріїв оцінки віднесено: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктом 2 Переліку встановлено, що письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку може подати до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" і нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Як зазначено ДФС України у наявних в матеріалах справи квитанціях про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, підставою для зупинення позивачу реєстрації податкових накладних слугувало те, що податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки, а саме "за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.40.". У зв'язку з цим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних згідно з пп. "в" пп. 201.16.1 п. 201.1 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Переліком та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 Критеріїв оцінки.

Отже, визначений у цій квитанціях критерій оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідав тому, що наведений у пп. 1 п. 6 Критеріїв оцінки.

Разом з тим, ДФС України не було конкретно і чітко визначено критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого було здійснено зупинення реєстрації податкових накладних. У квитанціях міститься лише загальне посилання на відповідність податкових накладних Критеріям оцінки, що полягало у невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.40. В той же час, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від ДФС зазначення конкретного виду критерію, що також прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків документів відповідно до Переліку.

Крім того, на підставі наданих позивачем документів судом встановлено, що позивачем фактично виконано роботи по "Реконструкції лісопильно-деревообробного виробництва по виготовленню пиломатеріалів в об’ємі 300,00 тис. м3/рік на ТОВ "Українські лісопильні" в м. Костопіль, влаштування благоустрою біля адмінбудівлі", а Замовник їх оплатив на умовах укладеного Договору.

Відтак, твердження ДФС України щодо відповідності податкових накладних, поданих позивачем на реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних, критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеного у пп. 1 п. 6 Критеріїв оцінки внаслідок невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.40 не підтверджені належними і допустимими доказами.

Як наслідок, висновки про наявність підстав для зупинення реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних є необґрунтованими і безпідставними.

Відповідно до пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пп. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (абзац 1). Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац 2). Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України (абзац 5). Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту (абзац 7). Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку (абзац 9).

Абзацом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" від 29.03.2017 №190 передбачено, що Комісія ДФС приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування. Абзацом 2 цієї Постанови визначено, що підставами для прийняття Комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної. Тобто у даному конкретному випадку повинно було б зазначатися одне з двох варіантів рішення:

- або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування

- або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Всупереч цьому, оскаржені рішення відповідача позбавлені чіткості у визначенні підстав для відмови в реєстрації податкових накладних та включає обидва альтернативні варіанти.

Окрім того, оскаржені рішення не містять конкретної інформації про причини та підстави для його прийняття. В рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Проте, суд зазначає, що сам по собі факт зупинення реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту настання однієї з подій - постачання товарів/послуг, або отримання коштів, які, в свою чергу, підтверджені первинними документами, на підставі яких і складена податкова накладна.

Тому, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем і його контрагентом, такі документи були надані контролюючому органу, відтак, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Враховуючи ту обставину, що оскаржені рішення є правовим актом індивідуальної дії, суд також констатує, що такі рішення не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

За сукупністю наведеного, рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 18.01.2018 №564013/37433589, №564015/37433589 не відповідають встановленим у частині 2 статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Оскаржені рішення порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання таких рішень протиправними та їх скасування.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до сформованої практики Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини": "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 у справі "Чуйкіна проти Україна" (заява №28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачем будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту як шляхом визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, так і зобов'язання відповідача зареєструвати вказані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів.

А тому вважає, що покладання на відповідача в даному випадку обов'язку зареєструвати податкові накладні не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі "Обермейєр проти Австрії"; п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги повністю.

Представником позивача також подано клопотання про понесення позивачем судових витрат.

На підтвердження понесення витрат про надання правової допомоги, до матеріалів справи представником позивача долучено: рахунок на оплату послуг №13 від 03.05.2018 на суму 4550,00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 04.05.2018 договір про надання правової допомоги адвокатським об'єднанням від 01.02.2018 та платіжне доручення №4301 про оплату послуг за надану професійну правничу допомогу на суму 4550,00 грн. (а.с.36,51,52,70).

Як зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг від 04.05.2018, виконавець надав, а замовник прийняв такі послуги:

- розгляд наданих клієнтом документів та надання усної консультації з приводу зупинення реєстрації податкової накладної, відмови в її реєстрації – 1,5 год.;

- опрацювання нормативно-правових актів, пошук судової практики, підготовка правової позиції по справі - 2 год.;

- складання позовної заяв, формування додатків до позову, подача позову до суду - 3 год.

Вартість послуг виконавця за даним актом складає 4550,00 грн., з розрахунку 700,00 грн./1 год.

Відповідно до копії платіжного доручення №4301 від 23.05.2018 ТОВ "Будтех-Пром" підтвердило понесення витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, на суму 4550,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу вимог ч.3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ "Будтех-Пром" підтверджено належними доказами понесення витрат пов'язаних з правничою допомогою адвоката в межах цієї адміністративної справи в сумі 4550,00 грн. (6,5 год. х 700 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 3524,00 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4550,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтех-Пром" (вул.Шкільна, буд. 30 А, м.Здолбунів, Рівненська область,35700, ) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м.Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України від 18.01.2018 №564013/37433589 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 30.11.2017, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю " Будтех-Пром ".

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену Товариством з обмеженою відповідальністю " Будтех-Пром" від 30.11.2017 №6.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби Українивід 18.01.2018 №564015/37433589 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 30.11.2017, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю " Будтех-Пром ".

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних накладних податкову накладну, складену Товариством з обмеженою відповідальністю " Будтех-Пром" від 30.11.2017 №8.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтех-Пром" з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень – Державної фіскальної служби України судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні) 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 4550 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят гривень) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.