Справа № 821/1110/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1110/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Димерлія О.О.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного сулу від 20 жовтня 2017 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 24.10.2017р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсон Головного управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

26.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Суворовського районного відділу ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №54040553 від 13.06.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем, на думку позивача, було прийнято спірну постанову з порушенням норм законодавства, у зв'язку з чим, остання підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 06.11.2017 року подав апеляційну скарг, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20.10.2017 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15.11.2017р. дана справа, разом із апеляційною скаргою, надійшла до Одеського апеляційного адміністративного суду.

В судове засідання суду 2-ї інстанції сторони не прибули з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

14.04.2015 року Суворовським районним судом м.Херсона по справі №668/147287/14ц було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором №1-0042/13/28-КL від 17.05.2013р. у розмірі 853,53 грн.

12.10.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

23.05.2017 року головним державним виконавцем Відділу ПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову ВП №48969857 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 1161685,35 грн.

В той же день, т.б. 23.05.2017 року, начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (т.б. стягувач), на виконання вказаної вище постанови про стягнення виконавчого збору від 23.05.2017 року №48969857, звернувся до Суворовського районного Відділу ДВС м.Херсона ГТУ юстиції у Херсонській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання цієї постанови.

13.06.2017 року, на підставі вищезазначеної заяви начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 23.05.2017р., старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Маловою Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54040553 з виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 23.05.2017 року №48969857 та направлено її на адресу боржниці.

Отримавши копію вказаної вище постанови та не погоджуюсь з такими діями державного виконавця щодо оформлення цієї спірної постанови, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірної постанови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Також, у виконавчому документі можуть зазначатися і інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Як визначено приписами ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа він виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Слід зазначити, що окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, безпосередньо визначає «Інструкція з організації примусового виконання рішень», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Так, у відповідності до змісту положень п.п.6,7 цієї Інструкції №512/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова ж, в свою чергу, як окремий документ, містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою, складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Отже, враховуючи наведені вище нормами чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, можна зробити висновок, що вичерпного переліку відомостей, які повинні бути зазначені у виконавчому документі, що слугує підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, фактично не встановлено.

Так, дійсно, зі змісту оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №54040553 від 13.06.2017 року вбачається, що виконавчий документ (а саме постанову про стягнення виконавчого збору) видав «примусовий відділ» (що, в свою чергу, є скороченою назвою - Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України).

Таким чином, посилання позивача на те, що у спірній постанові нібито взагалі не зазначено коли та ким виданий виконавчий документ, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, вважає необґрунтованими такими що, жодним чином не впливають як на права та законні інтереси позивача (як боржника по цьому виконавчому провадженню), так і на хід виконавчого провадження, а також, в свою чергу, і на зміст і суть оскаржуваної постанови державного виконавця.

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги факт не оскарження постанови ВП №48969857 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, судова колегія, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність достатніх і беззаперечних підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Одночасно, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своїй судовій практиці визначає, що принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи.

Так, ступінь чіткості закону, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється цей закон, а також кількості та статусу тих, кому закон адресований. Ступінь чіткості, який треба забезпечувати при формулюванні конституційних положень, з огляду на загальний характер, може бути нижчим, ніж в інших законах (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12.07.2001 року).

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.06.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.О. Димерлій