Справа № 826/17892/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Генеральної прокуратури України середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 158500 грн 56 коп.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року вказаний адміністративний позов був задоволений у частині вимог про стягнення коштів у розмірі 157317 грн 72 коп.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильного застосував норми матеріального права та процесуального права. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що рішення про поновлення на роботі є незаконним та оскаржувалося Генеральною прокуратурою України в апеляційному та касаційному порядку. Також відповідач зазначає, що посаду, на якій поновлено позивача, обіймала інша особа.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що рішення суду в частині поновлення на посаді було звернуте до негайного виконання.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року у справі № 826/4314/17 було визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 10 лютого 2017 року № 02-дц «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури, поновлено ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення, а також стягнуто з Генеральної прокуратури України на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 91078 грн 68 коп.

Зазначене судове рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць було допущено до негайного виконання.

За заявою ОСОБА_1 від 20 листопада 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа від 06 липня 2017 року № 826/4314/17 щодо поновлення ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення.

Наказом Генерального прокурора України від 15 грудня 2017 року № 1155-ц ОСОБА_1 був поновлений на роботі з дня звільнення.

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача відповідають ст. 236 КЗпП України, однак сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі розрахована невірно.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині підстав для задоволення позову, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 був поновлений на посаді постановою суду від 07 червня 2017 року, однак відповідний наказ на виконання зазначеного судового рішення був виданий лише 15 грудня 2017 року.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до ст. 236 КЗпП України.

У відзиві на адміністративний позов та апеляційній скарзі Генеральна прокуратура України вказувала на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова від постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року є незаконною та оскаржувалася в апеляційному та касаційному порядку.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам відповідача, суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України у редакції, чинній на час прийняття постанови суду від 07 червня 2017 року, судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягало негайному виконанню.

Відтак, оскарження постанови суду від 07 червня 2017 року в апеляційному та касаційному порядку не є підставою для її невиконання.

Також відповідач зазначає, що був позбавлений можливості поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, оскільки її обіймала інша особа.

Положення ст. 236 КЗпП України встановлюють безумовний обов'язок власника або уповноваженого ним органу щодо виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Генеральної прокуратури України на наявність об'єктивних перешкод для виконання судового рішення у частині поновлення позивача на посаді, як на підстави для відмови у виплаті йому середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду від 07 червня 2017 року.

Крім того, відповідач вважає, що даний адміністративний позов є необґрунтованим, адже ОСОБА_1 протягом тривалого часу не звертався до органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання постави суду від 07 червня 2017 року.

Разом з тим, як раніше зазначалося, положення ст. 236 КЗпП України пов'язують виникнення обов'язку з виплати середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, а не його зверненням до примусового виконання.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 26 березня 2018 року та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

А.Ю. Коротких

Постанова складена у повному обсязі 09 липня 2018 року.