Справа № 127/16119/18
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/311/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Середі Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до Ічікава Атсуко про затримання громадянки ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, та її малолітніх дітей: Ічікава Котаро, Ічікава Сакурако, Ічікава Рюносуке, ОСОБА_3 Мідорі, ОСОБА_4 Юкі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом мотивуючи позовні вимоги тим, що перевіркою правомірності перебування на території України було встановлено, що громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, та її малолітні діти прибули до України з приватною метою, без запрошення юридичної особи або фізичної особи.

У Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, (далі - Порядок) зазначено, строк перебування іноземців та території України.

В пункті 8 Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше, ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Натомість після прибуття в Україну у 2015 році громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко поселилась в будинку що належить громадянину ОСОБА_5, в с. Вила-Ярузькі, вул. Поштова, 33, Чернівецького району Вінницької області, де по даний час і проживає, спільно із своїми дітьми.

Для продовження строку перебування на території України громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, до територіальних підрозділів Управління ДМС України у Вінницькій області, не зверталась.

За порушення встановлених правил перебування на території України, громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, Чернівецьким РС УДМС України у Вінницькій області була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме 03.05.2017 року на громадянку ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко визнала, штраф нею сплачено в добровільному порядку в повному обсязі у розмірі 510,00 гривень.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» завідувачем Чернівецького РС УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_6, 29.03.2018 року затверджено рішення про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_2 Ічікава Атсуко.

Вказане рішення громадянці ОСОБА_2 Ічікава Атсуко 29.03.2018 року було оголошено в присутності свідків, що підтверджено їхніми поясненнями.

Вказаним рішенням відповідача було зобов'язано покинути територію України до 29.04.2018 року, однак громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко у визначений термін добровільно не виїхала за межі території України, саме рішення про примусове повернення з України відповідачка у суді не оскаржила, продовжує злісно порушувати законодавство України.

Громадянка ОСОБА_2 Ічікава Атсуко законних джерел доходу, власного житла на території України немає, приймаюча сторона в Україні - відсутня, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрати, пов'язаних з подальшим перебуванням в Україні - немає (відсутні).

Підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами 4-12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не виявлено, також не виявлено підстав, які б забороняли примусово видворити з України в країну громадянської належності чи третю країну, передбачених статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Беручи до уваги той факт, що відповідач була притягнута до відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України, не виконала рішення про примусове повернення її в країну походження, та проживає без документів на право проживання в Україні, своїми діями грубо порушує вимоги ст.ст. 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дає позивачу обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду з України, тому позивач звернувся до суду з позовом про затримання громадянки ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, та її малолітніх дітей: Ічікава Котаро, Ічікава Сакурако, Ічікава Рюносуке, ОСОБА_4 Квітолслави Мідори, ОСОБА_4 Юкі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи належним чином, а саме їй було направлено судову повістку на електронну поштову адресу сільскої ради с.Вила-Ярузькі, Чернівецького району, Вінницької області та додатково телефонограмою через голову сільської ради с. Вила-Ярузькі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Як передбачає ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Враховуючи те, що відповідачі відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушили законодавство України, останні не підпадають під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, на які посилається позивач, суд може звернути до негайного виконання рішення суду про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Проте даною нормою не передбачено звернення до негайного виконання рішення суду про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. Тому підстави для негайного виконання даного рішення відсутні, так як законом не передбачені.

Враховуючи те, що позовні вимоги є обґрунтованими, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241-246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до Ічікава Атсуко про затримання громадянки ОСОБА_2 Ічікава Атсуко, та її малолітніх дітей: Ічікава Котаро, Ічікава Сакурако, Ічікава Рюносуке, ОСОБА_3 Мідорі, ОСОБА_4 Юкі - задовольнити частково.

Затримати з метою ідентифікації до органів пункту тимчасового перебування іноземців та забезпечення видворення за межі території України, громадянку ОСОБА_2 Ічікава Атсуко ІНФОРМАЦІЯ_1 та її малолітніх дітей: Ічікава Котаро ІНФОРМАЦІЯ_2, Ічікава Сакурако ІНФОРМАЦІЯ_3, Ічікава Рюносуке ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3 Мідорі ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4 Юкі ІНФОРМАЦІЯ_6 терміном на 6 місяців, строк затримання рахувати з моменту проголошення рішення.

В частині вимог щодо звернення рішення суду до негайного виконання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ч. 16 ст. 289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: