Справа № 812/1666/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1666/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання: Попової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2018 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачу з 23.03.1991 УПФУ в м. Лисичанську Луганської області була призначена пенсія за віком. Позивач не погоджується з розміром призначеної пенсії, оскільки відповідачем не було враховано 8 років стажу та заробітку на КП Лисичанський завод ЗБВ. Також внаслідок проведеного перерахунку пенсії у жовтні 2017 року відповідно до ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VІІІ від 03.10.2017, відповідачем було суттєво зменшений коефіцієнт страхового стажу з 0,67 до 0,50.

У лютому 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії. У листі відповідача № 174/Б-1 від 19.03.2018 зазначено, що попередній перерахунок пенсії позивача був зроблений із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, з урахуванням всього стажу та заробітку, що на думку позивача не відповідає дійсності.

На підставі викладеного, позивач просив:

- визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 19 березня 2018 року щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку;

- зобов'язати відповідача зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" та сплатити недоотриману пенсію.

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 05 липня 2018 року (а.с. 1-2).

03 липня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 19), в обґрунтування якого зазначено, що з 23.03.1991 позивачу була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», при загальному стажі роботи 38 років 06 місяців 29 днів, із заробітку за період з 01.01.1987 по 31.12.1991. При проведенні перерахунку пенсії з додаванням стажу та заробітної плати, вимога Закону щодо врахування для обчислення пенсії заробітної плати за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 є обовязковою. Законом не передбачено збереження під час кожного наступного перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітку, набутих після призначення пенсії, коефіцієнту заробітної плати, який був до попереднього перерахунку.

Згідно особистої заяви від 01.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів. Стаж враховано по 30.11.2011 період за який страхувальник Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» сплатив страхові внески.

На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не прибула про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, розгляд справи просила проводити без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.03.1991 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську було призначено пенсію за віком при загальному стажі роботи 38 років 06 місяців 29 днів (а.с. 20-26).

На момент призначення пенсії за віком позивач продовжувала працювати до 31.08.2004, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 67-69).

Позивач у період з 13.07.2009 по 12.05.2014 працювала у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», що підтверджується копією трудової книжки позивача та довідкою Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» № 1056 (а.с. 63, 67-69).

01 лютого 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (а.с. 59).

Відповідно до розпорядження УПФУ в м. Лисичанську Луганської області № 153578 від 05.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів, стаж враховано по 30.11.2011. (а.с. 57).

Також з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19032018 № 174/Б-1 вбачається, що УПФУ в м. Лисичанську Луганської області було призначено позивачу пенсію за віком з 23.03.1991. В подальшому згідно особистих заяв про перерахунок пенсії, позивачу проведено перерахунки пенсії з додаванням стажу та заробітної плати, набутих після призначення пенсій, або з додаванням тільки стажу. Згідно особистої заяви від 01.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів (стаж враховано по 30.11.2011) (а.с. 10-11).

Отже, спірним питанням у даній справі є перерахунок пенсії позивачу з урахуванням всього періоду роботи ОСОБА_1 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5», а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п. 2 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов'язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, на момент останнього перерахунку пенсії позивачу, стаж враховано по 30.11.2011, тобто це період за який страхувальник Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» сплатив страхові внески. Отже, решта періоду роботи ОСОБА_1 у КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» не зараховано до стажу, у звязку з несплатою Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» страхових внесків.

Суд зазначає, що внаслідок невиконання КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» обов'язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.

На підставі викладеного, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов'язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5».

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018 року.

Розглядаючи справу № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) Верховний Суд зазначив, що Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 12 жовтня 2006 року по 18 червня 2007 року до страхового стажу за порушення, вчинене Відкритим акціонерним товариством Дніпродзержинський домобудівний комбінат, оскільки згідно з Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Також пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19032018 № 174/Б-1 вбачається, що відповідно до зазначеної заяви від 01.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу (стаж враховано по 30.11.2011). Отже, відповідачем було розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії 01 лютого 2018 року та прийнято відповідне рішення про перерахунок пенсії позивачу, яке оформлено розпорядженням № 153578 від 05.02.2018.

Таким чином, рішення щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку відповідачем не виносилось.

Суд зазначає, що зазначений лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19032018 № 174/Б-1 не є рішенням субєкта владних повноважень, а має інформаційний статус.

З урахуванням відсутності відповідного рішення відповідача відносно ОСОБА_1 суд вважає, що позовні вимоги щодо про визнання незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку є необґрунтованими, оскільки відсутнє відповідне рішення.

Щодо застосування відповідчем коефіцієнту страхового стажу уменьшому розмірі, ніж був встановлений раніш, суд зазначає наступне.

Відповідно достатті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта Законами України.

Частина 1ст. 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цьогоЗаконуза рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1ст. 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цьогоЗаконудля обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно із ст. 27 Закону № 1058, розмір пенсії визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно достатті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно достатті 25 цього Закону.

Для визначення коефіцієнту стажу (Кс) відповідно до ст. 25 Закону № 1058-IV, застосовують формулу: Кс = СмхВс / 100% х 12, де : Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першійстатті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII установлено, що з 1 жовтня 2017 року до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 1 грудня 2017 року та збільшений на 79 гривень, при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

З аналізу зазначених норм вбачається, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII установлено інший порядок розрахунку страхового стажу та встановлення величини оцінки одного року страхового стажу - 1%.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушеного права позивача, який відповідає об'єкту порушеного права, а саме прийняти рішення про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до страхового стажу позивача всього періоду роботи позивача, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5» та зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всього періоду роботи позивача, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5» та сплатити недоотриману пенсію.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, а тому з урахуванням ч.3 ст.139 КАС України, судовий збір у розмірі 352,40 грн. стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 всього періоду роботи, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всього періоду роботи, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5» та сплатити недоотриману пенсію.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (93113, Луганська обл., місто Лисичанськ, вулиця ім. В.Сосюри, будинок 347, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 93118, Луганська область, м. Лисичанськ, кв. Молодіжний, 3/85, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2