Справа № 754/4136/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/91/18
Справа №754/4136/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Клочко І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ЛОУПФУ в м. Києві) про визнання бездіяльності протиправною, неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії. В процесі розгляду справи вимоги позовної заяви неодноразово були уточнені позивачем.

Позовні вимоги мотивує наступним.

17.11.2016 року позивачем через її представника ОСОБА_2 було подано заяву до ЛОУПФУ в м. Києві, яку зареєстровано за №Х221/7 від 17.11.2016 року.

У своїй заяві позивач просила винести розпорядження щодо перерахунку їй пенсії на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року, починаючи з 2011 року з наступним перерахунком.

На зазначену заяву позивачу було надано лист ЛОУПФУ в м. Києві №21122/09/Х-221/8 від 15.12.2016 року, в якому відповідач не надав їй інформацію про те, що ним було винесено розпорядження щодо перерахунку пенсії.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року суд зобов'язав УПФУ в Деснянському р-ні м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії, виходячи з розрахунку 6-ти мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком - за період з 06.04.2010 року.

Як зазначає позивач, в заяві №7463/061 ЛОУПФУ в м. Києві від 19.07.2016 року про роз'яснення виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2016 року відповідач підтверджує, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року ним було виконано в частині перерахунку через два місяці за заявою позивача, а саме на підставі розпорядження №178582 від 09.10.2011 року було здійснено перерахунок пенсії з 06.04.2010 року по 22.07.2011 року на суму 53839,77 грн., що свідчить про обмеження кінцевим строком її права на отримання пенсії , додаткової пенсії, які повинні виплачуватися постійно, протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати щомісячної надбавки.

В ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2011 року по справі №2а-22/11 за позовом ОСОБА_2 до УПФУ а Деснянському р-ні м. Києва суд встановив, що перерахунок пенсії проводиться на строк, на який призначається пенсія, що визначається відповідачем у розпорядженні при здійсненні перерахунку.

В ухвалі Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2016 року по справі №2а-1948/11 суд встановив, що ОСОБА_1 доглядала за своїм чоловіком, який потребував сторонньої допомоги, а тому була позбавлена можливості захисту своїх прав.

В постанові Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2016 року по справі №754/1009/17 суд встановив, що виконувати рішення суду повинен боржник.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року, яке має законну силу переглянуто не було, таким чином, як зазначає позивач, його виконання не може бути обмежено кінцевим строком. Тобто, перерахунок та виплата пенсії відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року має проводитись кожного місяця протягом всього строку призначення пенсії позивачу.

З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до останніх уточнень до позовної заяви, позивач просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність відповідача (боржника) у вигляді не проведення своєчасного, повного перерахунку та здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії, додаткової пенсії у розмірі, встановленому в рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року по справі №2а-1908/10.

2. Визнати дії відповідача (боржника) щодо негайного виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року по справі №2а-1908/10 неправомірними.

3. Зобов'язати відповідача (боржника) вчинити дії - негайно провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії, додаткової пенсії у розмірі, встановленому у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року по справі №2а-1908/10, який не було проведено своєчасно в повному обсязі, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на отримання пенсії, додаткової пенсії у встановленому законом розмірі.

4. Зобов'язати відповідача (боржника) вчинити дії - негайно здійснення виплати ОСОБА_1 суми неодержаної своєчасно пенсії, додаткової пенсії у розмірі, встановленому в рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року по справі №2а-1908/10 з компенсацією втраченої частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

5. Зобовязати відповідача (боржника) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача і представника.

Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

Учасники справи в судове засідання не з'явились.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року у справі №2а-1908/10, позивач ОСОБА_1 має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 3 групи. З 01.01.1996 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Деснянському р-ні м. Києва, отримує пенсію, передбачену ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, передбачену ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» №1 від 03.01.2002 року та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 та постанови №654 від 16.07.2008 року, відповідно.

Зазначеним рішенням суду визнано дії УПФУ в Деснянському р-ні м. Києва щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов'язано УПФУ в Деснянському р-ні м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплату ОСОБА_1 державної пенсії, виходячи з розрахунку 6-ти мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком, - за період з 06.04.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження УПФУ в Деснянському р-ні м. Києва №178582 від 09.10.2011 року було проведено перерахунок пенсії позивачу з 06.04.2010 року по 22.07.211 року на суму 53839,77 грн.

17.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача ЛОУПФУ в м. Києві із заявою, відповідно до змісту якої просила винести розпорядження щодо перерахунку пенсії в розмірі, встановленому рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року з 06.07.2011 року по поточну дату; вчинити дії щодо залучення додаткового фінансування для виплати їй донарахованих коштів за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року (а.с. 6).

15.12.2016 року позивач отримала відповідь ЛОУПФУ в м. Києві, в якій не зазначено інформації щодо винесення відповідного розпорядження та залучення додаткового фінансування для виплати їй донарахованих коштів за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року (а.с. 7).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 р.

Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати з огляду на судове рішення, яким було зобов'язано провести перерахунок пенсії.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати з огляду на положення норм Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, у даному випадку, є безпідставними.

Натомість, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених у Законі України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання, регламентовані Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №4901-VI).

Відповідно до частини 1 статті 3 названого Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 4 зазначеної статті закріплено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №4901-VI цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року.

В пункті 3 названого розділу передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами;

у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

З метою реалізації наведеного пункту Кабінет Міністрів України 03 вересня 2014 року прийняв постанову №440, якою затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі по тексту - Порядок №440).

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тобто до головних управлінь Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток).

Акт приймання-передавання підписується відповідальною особою органу державної виконавчої служби та особою, визначеною керівником органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та затверджується керівниками зазначених органів.

В той же час, відповідно до пункту 20 Порядку №440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі по тексту - Порядок №845).

Пунктом 47 Порядку №845 передбачено, що Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:

1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;

2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Згідно з пунктом 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку №845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Пунктом 50 Порядку №845 також передбачено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

У рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються:

- назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав;

- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника;

- дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу;

- строк прострочення платежу;

- реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання;

- спосіб перерахування коштів стягувачу;

- сума нарахованої компенсації.

Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

З метою реалізації Закону України №4901-VI та Порядку №845 Державною казначейською службою України 19 квітня 2013 року видано наказ №63 «Про здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» (далі по тексту - Наказ №63).

Відповідно до зазначеного наказу, Головні управління Казначейства:

- у разі передачі органами державної виконавчої служби рішень відповідно до Порядку №440, організовують прийняття таких рішень, підписання та затвердження таких актів приймання - передачі;

- забезпечуються облік і зберігання судових рішень до настання їх черги виконання за бюджетною програмою КПКВ 350404 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою»;

- не раніше ніж за два місяці до настання черги для виконання судового рішення, супровідним листом направляють до Казначейства документи, що стосуються їх виконання за бюджетною програмою КПКВ 350404 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Отже, з наведених вище положень вбачається, що відповідальним за виконання судового рішення, що гарантоване державною, яким є постанова Деснянського районного суду м. Києва у справі №2а-1908/10 від 30.11.2010 року, є саме Державна казначейська служба України (Казначейство), яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до переконання про необґрунтованість вимог адміністративного позову, а тому відмовляє повністю у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 6-11, 14, 77, 139, 217, 241-246, 255, 293, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 червня 2018 року.

Суддя