Справа № 803/198/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4206/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі № 803/198/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, (рішення суду першої інстанції прийняте суддею Волдінером Ф.А. в м. Луцьку Волинської області 23.04.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статей 51, 63 Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 10 травня 2017 року № 1517 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив Позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відмова в задоволенні позовної вимоги по встановленню розміру пенсії в розмірі 90 % від розміру грошового забезпечення, визначеного в довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії №1517 від 10.05.2017 року, прийнята з порушенням норм матеріального права, а саме п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, яким визначено, що обмеження пенсії, встановлених цим Законом не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цього Закону.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України та йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 512928 від 22 жовтня 2013 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

10 травня 2017 року Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області сформувала та направила довідку № 1517 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1

30 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці про розмір грошового забезпечення від 10 травня 2017 року № 1517.

Листом від 02 лютого 2018 року № 172/4-01 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що перерахунок і виплата перерахованих пенсій буде проведено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв'язку з набуттям чинності постановою № 988 та Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», яким внесено доповнення до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не проведений з 01 січня 2016 року саме з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії, відтак право позивача щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року є абсолютним.

Відмовивши у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача перерахувати пенсію в розмірі 90% від розміру грошового забезпечення позивача, суд першої інстанції зазначив, що спір в цій частині відсутній.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пенсія за вислугою років призначається Пенсійним фондом України у процентному відношенні до відповідних сум грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року.

Відтак, суд не може підміняти державний орган, бездіяльність якого оскаржується, та приймати рішення, яким давати вказівки, що свідчили б про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому законодавцем повноважень.

При цьому спір щодо основного розміру пенсії (90 % грошового забезпечення) з боку відповідача на час розгляду справи судом першої інстанції був відсутній. Матеріали справи підтверджують, що такий розмір пенсії виплачувався позивачу з часу перерахунку пенсії позивача у 2008 році.

Крім того, адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб'єктів владних повноважень. Обов'язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб'єктів владних повноважень.

Однак рішення про зменшення основного розміру пенсії на час вирішення справи судом першої інстанції відповідач не приймав; будь-яких дій, які б вказували на зменшення цього розміру, не вчиняв. Тому підстави для застосування судом такого способу захисту прав позивача відсутні.

Додана до апеляційної скарги довідка про те, що позивачу обчислено розмір пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення, датована 07.05.2018 року, тобто після винесення оскаржуваного судового рішення.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з вищевикладених мотивів.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 263, 291, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі № 803/198/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська