Справа № 821/849/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/849/18
15 год. 15 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представників

позивача - ОСОБА_2

відповідача - Рибкіної Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

05 травня 2018 року ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просить зобов'язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж період роботи у кооперативі "Тепловик" з 05.04.1993 року по 26.12.1999 рік та призначити пенсію за віком з врахуванням цього періоду часу з моменту звернення, тобто з 08.08.2017 року.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач вказані вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2017 р. вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, проте отримала відмову відповідача у призначенні такої пенсії, оформлену протоколом № 11 від 31.01.2018 р., яка вмотивована відсутністю необхідного 15-річного страхового стажу, оскільки немає даних про сплату кооперативом " Тепловик" страхових внесків за період її роботи з 05.04.1993 р. по 26.12.1999 р. Позивач зазначає, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом". Таким чином, позивач вважає, що період її роботи з 05.04.1993 р. по 26.12.1999 р. повинен зараховуватися до страхового стажу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", на підставі записів у трудовій книжці, а не при умові сплати підприємствами страхових внесків.

Ухвалою суду від 10.05.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 18.06.2018 року.

30.05.2018 р. відповідачем надано суду відзив на позов та письмові пояснення від 26.06.2018 р., відповідно до яких зазначає про відсутність ознак протиправності у діях відповідача при вирішенні питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1, оскільки відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на пенсію за віком за умови наявності у неї 15 років страхового стажу. Статтею 24 цього ж Закону передбачено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Проте, при розгляді питання щодо наявності у позивача 15 років страхового стажу, відповідачем було враховані для призначення пенсії, такі періоди роботи, з 01.09.1977 по 19.07.1978 (10 місяців 19 днів) - Бердянська взуттєва фабрика (навчання); з 20.07.1978 по 03.01.1983 (4 роки 5 місяців 14 днів) - Бердянська взуттєва фабрика; з 01.05.1983 по 31.12.1984 (1 рік 8 місяців) - Колгосп "Зоря"; з 01.01.1985 по 31.03.1986 (1 рік 3 місяці) - догляд за дитиною до трьох років; з 01.04.1986 по 30.06.1989 (3 роки 3 місяці) - колгосп "Зоря"; з 25.08.1989 по 27.03.1991 (1 рік 7 місяців) - сільськогосподарський кооператив "Радянська земля"; з 19.06.1991 - 29.01.1993 (1 рік 7 місяців 11 днів) - столова №34; з 01.02.1993 - 01.04.1993 (2 місяці 1 день) - державне комунальне підприємство загального харчування "Судостроитель", що загалом складає 14 років 10 місяців і 18 днів. При цьому, за наявними у трудовій книжці записами щодо трудових відносин позивача в кооперативі " Тепловик " з 05.04.1993 р. по 26.12.1999 р., проте за відсутності інформації щодо сплати кооперативом " Тепловик " страхових внесків до Пенсійного фонду за період з 1993 по 1997 р., даний період часу роботи позивача не не може бути включений до страхового стажу. Отже, недостатність страхового стажу, який складає 14 років 10 місяців, 18 днів, є правомірною відмовою відповідача у призначенні позивачу пенсі за віком.

Протокольною ухвалою суду від 18.06.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 02.07.2018 року.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 08.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні з заявою про призначення пенсії за віком, яка була прийнята та зареєстрована за №9375/8516.

До вказаної заяви позивачем було додано копії трудової книжки, довідки про заробітну плату, довідки про стаж, паспорт, код, заяву до банку, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, довідку про навчання.

31.01.2018 р. комісією для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначення пенсії за віком по заяві від 08.08.2017 р. за відсутності страхового стажу 15 років, оформлене протоколом від 31.01.2018 року № 11.

Не погодившись з вказаною відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 1січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Абзацом другим частини першої даної статті передбачено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають, зокрема, жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 58 років, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент звернення до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою про призначення їй пенсії за віком мала повних 58 років, що підтверджується копією її паспорта серії НОМЕР_2.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на 08.08.2017 року ОСОБА_1 набула права на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону № 1058-IV, за умови наявності у неї страхового стажу не менше 15 років.

Поняття "страховий стаж" визначено статтею 1 Закону № 1058-IV, а саме страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. (ч. 2 цієї статті)

Аналіз змісту вказаної норми права дає суду підстави вважати, що законодавець пов'язує порядок обчислення територіальними органами Пенсійного фонду періодів страхового стажу із датою впровадження системи персоніфікованого обліку.

"Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування" затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 р. № 794, відповідно до п. 3 якої установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.

Отже, обчислення пенсій за даними персоніфікованого обліку здійснюється органами Пенсійного фонду України за періоди роботи осіб після 01.07.2000 року.

Нормативно-правовим актом, який врегульовував спірні правовідносини до 01.01.2004 року, є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (надалі - Закон № 1788-ХІІ), який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Даним Законом поняття "страховий стаж" не передбачено, натомість підставою для набуття права на пенсію вважався "трудовий стаж" (стаж роботи).

Так, ст. 56 Закону № 1788-ХІІ визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. (ст. 81 Закону № 1788-ХІІ)

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовано та затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1. (надалі - Порядок № 22-1)

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, положеннями Порядку № 22-1, який є чинним на сьогоднішній день, передбачено, що підтвердження стажу, який дає право на пенсію, за період роботи з 01.01.2004 р. здійснюється на підставі відомостей системи персоніфікованого обліку, а за період роботи до 01.01.2004 року - шляхом надання документів, передбачених Порядком № 637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту першого якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 розділу "Документи, що підтверджують трудовий стаж" Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, системний аналіз норм вказаного Порядку № 637 дає суду підстави вважати, що підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій здійснюється на підставі трудової книжки, при цьому будь-які інші документи, які містять відомості про періоди роботи можуть бути витребувані органом пенсійного фонду у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або у випадку їх неточності або неправильності.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на сторінці № 3 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 міститься запис про те, що 05.04.1993 року вона прийнята до кооперативу "Тепловик" на посаду комірника на підставі протоколу № 5 від 05.04.1993 р. Наступний запис вчинений 26.12.1999 року про те, що позивач звільнена за власним бажанням, підстава вчинення запису - протокол № 14 від 26.12.1999 р.

Зазначені записи про прийняття та звільнення позивача з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальної посадової особи - голови кооперативу "Тепловик" та скріплені печаткою, а тому не викликають сумніву у їх достовірності. Крім того, достовірність цих записів не заперечується відповідачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість правової позиції відповідача щодо незарахування позивачу у страховий стаж періоду її роботи у кооперативі "Тепловик", оскільки даний період роботи з 05.04.1993 р. по 26.12.1999 р. підтверджений записом у трудовій книжці, достовірність якого не викликає сумніві ані у суду, ані у відповідача.

Щодо доводу відповідача про несплату кооперативом страхових внесків, як підстава відмови позивачеві у призначенні пенсії, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до приписів ст. 72 Закону України № 1058-ІV, одним із джерел формування коштів Пенсійного фонду є надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування.

Платниками страхових внесків є, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру. ( ст. 14, 15 Закону № 1058-ІV)

Частиною 10 ст. 20 Закону № 1058-ІV передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, зі змісту вказаних норм права вбачається, що у випадку несплати підприємством страхових внесків до органу пенсійного фонду відповідальність за таку несплату несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа, оскільки саме на страхувальника законом покладено обов'язок здійснювати відрахування страхових внески із заробітної плати застрахованої особи та їх перерахунок до відповідного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, працюючи комірником у кооперативі "Тепловик" ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата, з якої здійснено відрахування єдиного внеску до Пенсійного фонду, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю за жовтень 1997 року.

Суд вважає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 05 квітня 1993 року по 26 грудня 1999 року до страхового стажу за порушення, вчинене кооперативом "Тепловик", оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, а тому бездіяльність органу Пенсійного фонду щодо включення зазначеного періоду роботи до страхового стражу позивача є протиправною.

Вказана позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а.

Пунтком 4 частини 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. ( ч. 4 ст. 245 КАС України).

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 6 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного королівства" суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Отже, суд вправі застосовувати способи захисту прав особи, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії "ефективності" таких засобів захисту та вимоги ч. 4 ст. 245 КАС України щодо недопущення зловживання суб'єктом владних повноважень своїми правами при повторному розгляді заяви позивача.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж період роботи у кооперативі "Тепловик" з 05.04.1993 року по 26.12.1999 року та призначити пенсію за віком з врахуванням цього періоду часу з моменту звернення, тобто з 08.08.2017 року, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704.80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 139, 159-163 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж період роботи у кооперативі «Тепловик» з 05.04.1993 року по 26.12.1999 року та призначити пенсію за віком з врахуванням цього періоду часу з моменту звернення, тобто з 08.08.2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 липня 2018 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 10.2.4