Справа № 2-а-5597/11
Суддя: Циганок В. Г.
Дата ухвалення: 2012-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-а-5597/11
Провадження № 2-а/1414/94/12р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого по справі - судді Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Спільній Ю.В.,

за участю позивача- Седлярчука О.О.,

представника відповідача- Комісаренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій незаконними та стягнення недоотриманих щорічних соціальних виплат на оздоровлення, передбачених Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, зобовязання здійснити перерахунок розміру одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровью,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати одноразової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, та компенсації на оздоровлення за 2005-2011 роки незаконними, зобовязати відповідача зробити перерахунок розміру разової компенсації по втраті здоровя та перерахувати розміри компенсацій на оздоровлення за період 2005-201 Ір.р. та виплати заборгованість за шкоду, заподіяну здоровю, в сумі 15465,60 грн., і заборгованість з компенсації на оздоровлення за період 2005-201 Ір.р. в сумі 19360,0 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC І категорії, інвалідом II групи, та має право на пільги, встановлені Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, Законом України „Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку. На підставі ст.48 Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи йому як інваліду II групи повинна бути виплачена одноразова компенсація в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. На момент встановлення йому інвалідності в 2006 році мінімальна заробітна плата становила- 350 гривень, тому він мав отримати 15 750,0 гривень. Ним було отримано 21.07.2006р. одноразову компенсацію в сумі 284,40 грн., а тому недоплата склала-15 465,60 грн. Щорічна допомога на оздоровлення повинна бути виплачена в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на суму 20 160,0 гривень за період 2005-2011р. Йому було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2005-2011рр. на суму 800 гривень, а том недоплата склала 19 360,0 гривень. Тому вважає, що одноразова компенсація як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом, та щорічна допомога на оздоровлення є меншою, ніж встановлено Законом. Зробити перерахунок і виплатити недоплачені суми відповідач відмовляється, тому він вимушений звернутися до суду. Крім того вважає, що на підставі ст.76 Закону України „Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності. Просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, надав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні адміністративного позов. Вважають, що позовні вимоги в частині виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2010 роки подано у строк з порушенням ст.99 КАС України, а том повинні бути залишені без розгляду. Щорічна допомога на оздоровлення нарахована те виплачена позивачу відповідно до Постанови КМУ „Про щорічну допомогу на оздоровлень;; громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи № 562 від 12.07.2005р.- за 2011 рік в розмірі 120 грн.- 11.07.2011р. Вказаною постановою Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для виплат передбачених Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждає від Чорнобильської катастрофи. Згідно зі ст.87 Бюджетного кодексу України видатки державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 підтверджено прав; Кабінету Міністрів України як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізм; реалізації законів України, в т.ч. встановлення порядку та розміру соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Тому вважають, що підстави для визнання дій з боку департаменту праці та соціального захисту населення протиправним: відсутні.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази п: справі, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.І ст.9 КАС України, суд, при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та ; спосіб, що передбачений Конституцією України.

На підставі норм ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 99 КАС України зазначено, що позов може бути поданий в межах строк; звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами для звернення до адміністративного суду за захистом свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст..100 КАС України адміністративний позов ОСОБА_2 в частин; захисту його соціальних прав, передбачених Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, за період 2005-2010рр. ухвалою суду від 07.02.2012р. був залишений без розгляду Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії А № 083976 від 26.06.2006р., і має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення згідно зі ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою; щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Статею 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Стаття 63 вказаного закону закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюєтьсяза рахунок державного бюджету. Виконання цього закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного Бюджету України.

Згідно з бюджетними призначеннями, і враховуючи вимоги статті 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій, доплат і допомог, зокрема у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Даною постановою Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для виплат, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України пункту 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік підтверджено право Кабінету Міністрів України як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в т.ч. встановлення порядку та розміру соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Таке тлумачення положень законів знаходить своє відображення і у рішенні Конституційного Суду України №1-11/2012р. від 25.01.2012р„ де також встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином вищезазначена допомога не могла бути виплачена позивачу у розмірі, що перевищує суму, зазначену у Постанові КМУ №562 від 12.07.2005р.

Позивачу щорічна допомога на оздоровлення була виплачена 11 липня 2011 року в розмірі 120 гривень.

Виходячи з того, що позивач отримав зазначену виплату в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України в постанові від 12.07.2005р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач правомірно керувався нормами, яким врегульовані правовідносини щодо цих виплат, тому позовні вимоги не грунтуються на нормах чинного законодавства і задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про подальшу виплату задоволенню не підлягають, оскільки рішенні суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним. Суд не може розглядати справу Та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявні неіснуючі порушення, оскільки це суперечить приписам чинного законодавства України.

Суд вважає, що доводи позивача є не суттєвими і складають підстави для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 99, 100, 158-163,167 КАС України, ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 , суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій незаконними та стягнення недоотриманих щорічних соціальних виплат на оздоровлення, передбачених Законом України „Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи, зобовязання здійснити перерахунок розміру одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя: В. Г. Циганок