Справа № 826/9164/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 червня 2018 року № 826/9164/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в спрощеному провадженні без участі сторін адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс"

до

Головного управління Державної фіскальної служби у Києві

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" (надалі – Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовною до Головного управління ДФС у місті Києві (надалі – Відповідач), у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № (форми «С») від 13.04.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 03.08.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 06.11.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 06.11.2017 р. розгляд справи відкладено до 19.02.2018 р. у зв’язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Октава фінанси” не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної довіреності ліцензії НБУ, застосування положення п.2, п. 5 ст. 4 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та притягнення Товариства до відповідальності є неприпустимим.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та надав суду письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення посилався на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій купівлі-продажу валюти та не дотримано покладений на нього законодавством обов'язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій.

В судовому засіданні 20.11.2017 р. Судом прийнято рішення про розгляд справи в спрощеному провадженні у відповідності до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. ).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" зареєстроване як фінансова установа та здійснює діяльність з обміну валют і переказ коштів на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20.11.2015 р. №165, виданої Національним банком України.

Співробітниками Головного управління ДФС у Волинській області 24 березня 2017 року проведено фактичну перевірку Волинського відділення №21 ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс", яке знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр-т Волі, 3.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 24.03.2017 року №737/03/20/14/39628794 (надалі – Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: пунктів 1, 2, 5 статті 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг" від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР із змінами та доповненнями (далі - Закон №265), у частині не проведення операцій з купівлі - продажу іноземної валюти (10$ USD по курсу 26,9 грн. за 1$ USD) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій та невидача особі, яка купує або продає іноземну валюту, першого примірника розрахункового документа на повну суму операції, та пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 5 грудня 2004 року №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320) із змінами та доповненнями далі-Положення №637) у частині неоприбуткування готівкових коштів у сумі 100448,5 грн. у книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) та касовій книзі.

Не погоджуючись з висновка Акту перевірки Позивачем подано заперечення на Акт перевірки до Контролюючого органу, Листом від 12.04.2017 р. №2695/10/03-20-14-05-14 Контролюючий орган повідомив, що висновку Акту перевірки є законними, об’єктивними та законними.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 р. №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 502242,50 грн.

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі – ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 21.06.2017 р. №13309/6/99-99-11-03-01-25, яким залишено без змін спірне рішення, а скаргу Позивача без задоволення.

Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог законодавства, звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що застосування штрафних санкцій на суму 502242,50 грн. до Позивача складається: з 1 грн. – за встановлення вперше протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та 502242,50 грн. (100448,5 грн. х 5) - за неоприбуткування готівкових коштів у КОРО та в касовій книзі (податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 р. №).

В частині щодо застосування факту непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, поміж іншого:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону №265/95-ВР, форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється Національним банком України за погодженням з органом доходів та зборів.

Наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547 затверджено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, (надалі - Порядок №547), який набув чинності з 26 липня 2016 року.

Згідно з п. 1 розділу І Порядку №547, цей Порядок поширюється на усіх суб'єктів господарювання та їх представників (уповноважених осіб), які здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти. Тобто, даний порядок поширюється на ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс".

Відповідно до п.п. 1, 2 глави 2 розділу ІІ Порядку №547, уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти (далі - суб'єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Реєстрації в контролюючих органах підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, зі сферою застосування "операції з купівлі-продажу іноземної валюти" за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром РРО.

При цьому, згідно з абз. 2 п. 1 розділу І Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2002 року №502, (надалі - Інструкція №502), визначено, що банки, фінансові установи здійснюють операції з готівковою іноземною валютою на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Згідно з абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції №502, фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.

Пунктом 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29 грудня 2015 року №983 "Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України", якою внесено зміни до Інструкції №502 встановлено, що вищенаведені положення абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції №502 набирають чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов’язок фінансових установ, їх відокремлених підрозділів та пунктів обміну валюти використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій вникає з моменту спливу шестимісячного строку з дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

Наказом Державної фіскальної служби України №535 від 16 червня 2016 року затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, відповідно до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

Однак, до моменту спливу шестимісячного строку, встановленого п. 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29 грудня 2015 року №983 "Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України", вказаний наказ був скасований наказом Державної фіскальної служби України №813.

У подальшому, Державною фіскальною службою України прийнято ряд наказів "Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій", при цьому попередні накази скасовані із прийняттям наступного (накази від 14 грудня 2016 року №1019, від 17 лютого 2017 року №102, від 20 квітня 2017 року №275, від 07 червня 2017 року №406, від 18 грудня 2017 року №854).

Станом на дату проведення фактичної перевірки ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс", результати якої оформлені актом перевірки, чинним був наказ Державної фіскальної служби України "Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій" від 17 лютого 2017 року №102.

Положення абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції №502 щодо обов’язку використання реєстратора розрахункових операцій, з урахуванням норм п. 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29 грудня 2015 №983 "Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України", мали набути чинності лише з 17 серпня 2017 року.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що станом на дату проведення фактичної перевірки ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" у Позивача не настав обов’язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій, а висновки Контролюючого органу про порушення положень п. 2 ст. 4 Закону №265/95-ВР є необґрунтованими, а спірне рішення про застосування фінансових санкцій в сумі 1 грн. є протиправним.

В частині застосування штрафних санкцій в сумі 502242,50 грн. (100448,5 грн. х 5) - за неоприбуткування готівкових коштів у КОРО та в касовій книзі, Суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.208 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пункт обміну іноземної валюти для цілей розділу XII цього Кодексу - структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у порядку, встановленому Національним банком України, у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами - резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, та розташована поза межами операційного залу.

Положеннями статті 4 Закону №265/95-ВР передбачено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані:

проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій (п. 2);

видавати особі, яка купує або продає іноземну валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції (п. 5).

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що обов’язки з виконання вищевказаних операцій виникають у уповноважених банків або їх агентів.

Відповідно до ст. 18 Закону N 265/95-ВР у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Отже, до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути притягнуто лише уповноважений банк або його агентів.

Судом встановлено та Відповідачем не заперечується, що Позивач не належить до повноважених банків або його агентів, а здійснює діяльність через операційні каси.

Таким чином, при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційній касі, відсутні правові підстави для застосування Позивачем реєстратора розрахункових операцій, а тому посилання відповідача на порушення Позивачем п.п. 1, 2, 5 ст. 4 Закону №265/95-ВР є необґрунтованим.

Крім того, Відповідач вказує на не оприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі в сумі їх фактичного надходження згідно опису готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджений постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. №637, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за №40/10320 (надалі – Положення №637).

Відповідно до п. 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Враховуючи, що Позивачем, згідно положень ч. 3 ст. 9 Закону N 265/95-ВР, РРО та РК не застосовуються при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, оскільки вказані операції виконуються в операційній касі фінансової установи з оформленням розрахункових документів, відповідно до положень нормативних актів Національного банку України, відповідно висновок Відповідача про порушення Позивачем приписів п. 2.6 Положення про ведення касових операцій, що призвело до не оприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі є також необґрунтованим.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 р. № 502 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 р. за № 21/7342 (надалі - Інструкція № 502), валютно-обмінні операції для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) здійснюються касами банків (фінансових установ) і пунктами обміну валюти згідно з порядком, установленим цією Інструкцією. Згідно з п. 5.1. Інструкції № 502 довідки за формою N 377, квитанції за формами N 377-А, 377-і, 377-І, 377-К та чек банкомата є касовими і розрахунковими документами.

Згідно з п. 6.2. Інструкції № 502 операції з купівлі готівкової іноземної валюти за готівкові гривні у фізичних осіб здійснюють, зокрема: каси банку (фінансової установи) з оформленням квитанцій за формою № 377-К із зазначенням у них часу здійснення операції та додатково для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою N 377.

З акту перевірки вбачається, що при здійсненні обміну 10 доларів США на суму 269 грн. Позивачем роздруковано та видано розрахунковий документ невстановленого зразка.

Позивачем на підтвердження видання розрахункового документу надано суду Квитанцію №1 про здійснення валютно-обмінної операції від 22.03.2017 р. 11:1:26, відповідно до якого Позивачем обліковано купівлю 10 доларів США по курсу 26,90 грн. на суму 269 грн.

Контролюючим органом не надано суду копії виданого Позивачем розрахункового документу, отже доводи Відповідача, що Позивачем роздруковано та видано розрахунковий документ невстановленого зразка є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 13.04.2017 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36-В, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № (форми «С») від 13.04.2017 р.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36-В, ) судові витрати в сумі 7533,64 грн. (сім тисяч п’ятсот тридцять три гривні 64 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук