Справа № 461/8563/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3692/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2018 року, ухвалене головуючим суддею Лялюком Є.Д. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича в справі про порушення митних правил № 5692/20900/17 від 28.11.2017 року за вчинення порушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2018 року позов задоволений.

Не погодившись із судовим рішенням, Львівська митниця ДФС України подала апеляційну скаргу, Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 порушив встановлений ст. 95 МК України строк доставки автомобіля до митного органу, тому складено протокол про порушення митних правил. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, вважаючи вчинене ОСОБА_1 правопорушення нетриваючим. Покликається на лист Міністерства юстиції №22-34-1465 від 01.12.2003 року, де роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Вважає, що триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги провести за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2017 року ОСОБА_1 ввіз на територію України транспортний засіб марки «Audi А4» р.н. НОМЕР_1 в митному режимі «транзит» на строк, встановлений ст. 95 МК України.

06.11.2017 року ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки з Польщі через пропускний пункт «Грушів» Львівської митниці ДФС, де під час митного оформлення інспектором митниці складено протокол про порушення ним митних правил №5692/20900/17 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та призначено розгляд справи на 28.11.2017 року.

28.11.2017 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я.І. за результатами розгляду справи на підставі зазначеного протоколу складено постанову про порушення митних правил №5692/20900/17, якою застосовано стягнення до позивача у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що що адміністративне стягнення за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, накладене після закінчення строку для адміністративного стягнення, так як протокол про адміністративне правопорушення був складений більше як через шість місяців з моменту вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно частин 1 та 4 статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадя

Частиною 1 статті 522 МК України встановлено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі, передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст ст.467 МК України не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими. Апеляційний суд зазначає, що триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винна особа безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, невивезення транспортних засобів, що перебувають в режимі тимчасового ввезення, за межі митної території, є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Обов'язковим елементом складу правопорушення, передбаченого ст.470 МК України щодо невивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, а тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у рішенні від 09.06.2016 року (справа К/800/8583/16) та від 29.02.2016 року (справа К/800/5091/16).

Підсумовуючи вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що правопорушення, передбачене ст.470 МК України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування (виявлення) уповноваженими особами митних органів, а адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст.491 МК України встановлено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Фіксація правопорушення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій посадових осіб з перевірки наявності в діях особи складу правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.

Апеляційний суд зазначає, що факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку позивачем визнавався.

Оскільки виявлення правопорушення мало місце 06.11.2017 року, то оскаржувана постанова № 5692/20900/17 від 28.11.2017 року винесена заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Скоромним Я.І. у межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем пропущений строк накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича в справі про порушення митних правил № 5692/20900/17 від 28.11.2017 року прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо, то апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ст. 317 КАС України судове рішення слід скасувати.

Відповідно до статті 139 КАС України апеляційний суд не встановлює новий розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2018 року у справі №461/8563/17 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складене 02.07.2018 року