Справа № 638/7843/18
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7843/18
Провадження № 2-а/638/422/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 Дзержинський районний суд міста Харкова в складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Тарасовій О.П.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до СРПП № 3 Дергачівського ВП Головного управління національної поліції України в Харківській області в особі інспектора СРПП № 3 Дергачівського ВП Жука Владислава Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії НК 851658 від 17 травня 2018 року про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до СРПП № 3 Дергачівського ВП Головного управління національної поліції України в Харківській області в особі інспектора СРПП № 3 Дергачівського ВП Жука Владислава Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії НК 851658 від 17 травня 2018 року про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення вказано, що він начеб то порушила вимоги ПДР при таких обставинах, 17 травня 2018 року о 08.00 годині, керуючи автомобілем « DAF» державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачеві позивач допустив порушення вимог ПДР. Так як керував без відповідного дозволу та проходження обов'язкового технічного контролю на транспортний засобі, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП.

Позивач вказує, що при складанні відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 17 травня 2018 року, позивач заперечував проти порушення ним ПДР України, що в свою чергу відобразив в постанові про накладення адміністративного стягнення. Натомість, відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням ст.254 КУпАП.

Позивач вважає, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, скористався своїм службовим становищем та неправомірно виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, в зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, де просив розглядати справу за його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, неявка відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, не перешкоджає розгляду справи та винесенню рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, так 17 травня 2018 року о 08.00 годині, керуючи автомобілем « DAF» державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачеві позивач допустив порушення вимог ПДР. Так як керував без відповідного дозволу та проходження обов'язкового технічного контролю на транспортний засобі, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевим загальним судом, як адміністративним судом протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Нормою ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є зокрема своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Крім того в постанові відсутнє обґрунтування призначення саме такого виду адміністративного стягнення, адже в постанові вказано про вчинення ніби то правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи в суді також не надано доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015р. у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення надав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення за місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Крім того, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З боку відповідача по справі підтверджуючих доказів щодо правомірності складання та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не надано, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з'ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що є законні підстави постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись статтями 243-250 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до СРПП № 3 Дергачівського ВП Головного управління національної поліції України в Харківській області в особі інспектора СРПП № 3 Дергачівського ВП Жука Владислава Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії НК 851658 від 17 травня 2018 року про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора СРПП № 3 Дергачівського ВП Жука Владислава Анатолійовича щодо розгляду справи про адміністративне порушення стосовно ОСОБА_1 17 травня 2018 року та складання постанови серії НК 851658 від 17 травня 2018 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 121 КпАП України.

Постанову серії НК 851658 від 17 травня 2018 року про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 121 КпАП України скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Т.В. Штих