Справа № 808/1934/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 рокусправа № 808/1934/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дурасова Ю.В.

судді: Божко Л.А. Лукманова О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Лазарук Віри Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2018 (суддя Стрельнікова Наталя Вікторівна, дата складання повного тексту 16.02.2018)

у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Головного управління ДФС у Запорізькій області з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.03.2017 року №, яким визначено грошове зобов'язання з податки на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями в сумі 19451,66 грн. за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати; а також податкове повідомлення-рішенням від 28.03.2017 року №, яким визначено грошове зобов'язання з військового збору за штрафними санкціями в сумі 4546грн. 35 коп. за несвоєчасне перерахування військового збору до бюджету під час виплати заробітної плати. Вважає неправомірним застосування п. 127.1 ст. 127 ПКУ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2018 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 28.03. 2017 року № та №

Рішення суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідач протиправно застосував до позивача ст. 127 ПКУ як санкцію несплати позивачем до бюджету частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки несплата податку та збору до бюджету перевіркою не встановлена.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем (Головним управлінням ДФС у Запорізькій області) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що на момент проведення перевірки не здійснена орендарем ОСОБА_3 відшкодування комунальних послуг і орендної плати за землю по орендованим кіоскам; в порушення пп. «в» п. 176.1 ст.176 ПКУ до декларації за 2015 рік включено перекручені дані, а саме занижено валовий дохід на загальну суму 19293,90грн.; завищено валові витрати за 2014 рік на суму 73865,21 грн.; завищено валові витрати за 2015 рік на суму 73632,75грн.; перевіркою встановлено порушення пп. 164.1.3 ст. 164 ПКУ, а саме занижено суми утримання військового збору за 2015 рік в сумі 1393,90грн.; занижено чистий оподатковувати ні дохід, який нараховується на єдиний внесок у розмірі 34,7% на загальну суму 134332,11грн.; включено до складу податкового кредиту вартість витрат на споживання електроенергії за 2014 рік на суму 4819,85грн., за 2015 рік - на суму 4819,65грн., які не використовувалися в господарській діяльності; неправомірно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Умвельт-Запоріжжя» на суму 4099грн.

Позивачем надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що предметом спору є визнання протиправними ППР, якими відповідач визначив позивачу грошове зобов'язання за штрафними санкціями за несвоєчасне нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору під час виплати заробітної плати (авансу), зазначивши, що позивачем порушені норми п. 127.1 ст. 127 ПКУ. Однак в зазначеній норма відсутня така диспозиція правопорушення як перерахування податку до бюджету. В діях позивача відсутнє правопорушення передбачене ст. 127 ПКУ а також ст. 126 ПКУ. В силу ст.164. (п.164.2.1) ПКУ розрахунок оподаткованого доходу фізичної особи відбувається в кінці кожного звітного місяця. При цьому, аванс є виплатою заробітної плати за першу половину місяця, утримання податку на доходи фізичних осіб із застосуванням відрахувань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податкової соціальної пільги на частину виплаченої протягом місяця заробітної плати (авансу) Податковим кодексом України не передбачено.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.03.1994 та перебуває на податковому обліку в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області. В період з 21.11.2016 по 09.12.2016 проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено Акт від 16.12.2016 №70/08-29-13-04/.

Перевіркою встановлено порушення:

-пп. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету під час виплати заробітної плати у січні 2014 року несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 775 грн., у січні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 1970 грн., у лютому 2014 несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі1824 грн., у березні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 1989 грн. 17 коп., у квітні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 2064 грн. 17 коп., у травні 2014 несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 1554 грн. 17 коп., у червні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 1470 грн. 82 коп., у липні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 1620 грн. 82 коп., у серпні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 1187 грн. 21 коп., у листопаді 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 967 грн. 12 коп., у грудні 2014 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 938 грн. 35 коп., у січні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 788 грн. 35 коп., у лютому 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 863 грн. 35 коп., у квітні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі1026 грн. 20 коп., у травні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі1036 грн. 20 коп., у червні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 886 грн. 20 коп., у липні 2015 несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі811 грн. 20 коп., у серпні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 811 грн. 20 коп., у вересні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 901 грн. 20 коп., у жовтні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 811 грн. 20 коп., у листопаді 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 703 грн., у грудні 2015 р. несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 736 грн. 20 коп.

-пп. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування військового збору до бюджету під час виплати заробітної плати у серпні 2014 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 576 грн., у вересні 2014 несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 538 грн. 50 коп., у жовтні 2014 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 530 грн. 80 коп., у листопаді 2014 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 491 грн. 39 коп., у грудні 2014 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 508 грн. 11 коп., у січні несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 493 грн. 11 коп., у лютому 2015 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 500 грн. 61 коп., у березні 2015 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 329 грн. 61 коп., у жовтні 2015 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 594 грн. 16 коп., у листопаді 2015 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 1029 грн. 61 коп., у грудні 2015 р. несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 1033 грн. 40 коп.

На підставі Акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.01.2017 №000003/1304, №000004/1304, №000005/1304, №000006/1304, №000006/1304, №000007/1304, №000008/1304.

За результатом розгляду скарг позивача, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області від 22.03.2017 №662/14/08-01-10-01-13 частково задоволено їх, скасовано вказані вище податкові повідомлення-рішення та зобов'язано Запорізьку ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області забезпечити винесення нових податкових повідомлень-рішень.

28.03.2017 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області прийнято нові податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №, №.

Рішенням ДФС України від 29.05.2017 №6904/Ж/99-99-11-02-01-14 скарги ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вищевказані рішення ГУ ДФС у Запорізькій області без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України, Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні".

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (далі - Закон N 1797), який набрав чинності з 1 січня 2017 року (за виключенням окремих статей) внесено зміни до Податкового кодексу України, що стосуються контрольно-перевірочної роботи.

Так, пунктом 8 розділу І Закону N 1797 доповнено Кодекс статтею 19-3 та викладено в новій редакції пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Отже, з 01.01.2017 р. організацію та проведення документальних і фактичних перевірок може бути здійснено (в т.ч. видано наказ про проведення, оформлено направлення (посвідчення), складено акт (довідку) та податкові повідомлення-рішення, вимоги (рішення) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), за їх результатами) лише зазначеними вище органами.

Листом ДФС України №1005/7/99-99-14-03-03-17 від 17.01.2017 "Про організацію перевірок у 2017 році", були надані роз'яснення про те, що рішення про визначення грошових зобов'язань, вимоги (рішення) зі сплати ЄСВ за матеріалами документальних перевірок, які розпочаті (завершені) державними податковими інспекціями до 01.01.2017 р. та строк винесення рішення по яких не настав, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) відповідного контролюючого органу обласного рівня.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, (в редакції, чинній на час існування спірних відносин) податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Щодо правомірності застосування податковим органом до підприємства штрафних санкцій.

Згідно з пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Стаття 168 ПК України визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України).

Згідно з п.п.168.1.4 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

У пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до абз "а" п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Таким чином, податковий агент зобов'язаний перераховувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу (п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України), а у разі якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (п.п.168.1.4 п.168.1 ст.168 ПК України).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу ст.164. (п.164.2.1) ПКУ розрахунок оподаткованого доходу фізичної особи відбувається в кінці кожного звітного місяця. При цьому, аванс є виплатою заробітної плати за першу половину місяця, при цьому, Податковим кодексом України не передбачено утримання податку на доходи фізичних осіб із застосуванням відрахувань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податкової соціальної пільги на частину виплаченої протягом місяця заробітної плати (авансу).

Отже, відповідно до вказаних норм визначення та розрахунок податкового доходу фізичної особи відбувається в кінці кожного місяця.

Щодо питання військового збору, то слід зазначити, що відповідно пп.1.1-1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

В свою чергу, у п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України встановлено, що платниками податку, зокрема, є: податковий агент.

Відповідно до положень п.163.1 ст.163 ПК України об'єкт оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Таким чином, саме податкові агенти, які виплачують фізичній особі дохід у вигляді заробітної плати, є платниками також військового збору, об'єктом оподаткування яким є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Доводи позивача стосуються не правомірності застосування податковим органом штрафних санкцій на підставі ст.127 ПК України, оскільки не нарахування, неутримання або несплата податків не відбулися.

У відповідності до пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПК України (на підставі якої відповідачем винесено спірні податкові повідомлення-рішення) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

В акті перевірки від 16.12.2016 зазначено, що в ході перевірки встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору під час виплати заробітної плати за першу половину місяця (аванс) у січні-грудні 2014 року та у січні - грудні 2015р., що знайшло відображення на стор. 21-28, 44-45 акта перевірки від 16.12.2016 № 70/08-29-13/-04/.

Так, наприклад, у таблиці 17 (стор. 22 акта) зазначено, що 15.01.2014р. при виплаті працівникам позивача авансу у сумі 39800грн. податок з доходів фізичних осіб за розрахунками податкового інспектора мав складати 5970 грн., однак у цей день перерахована до бюджету сума 4000 грн., різниця становить суму 1970 грн. В той же час 31.03.2014р. при виплаті заробітної плати за другу половину січня 2014р. податок нарахований у сумі 2578,96 грн., а перерахована до бюджету у цей же день сума податку 4619,79 грн., що в цілому за січень місяць становить переплату податку у сумі 70,83 грн. Отже, сума податку 1970 грн., що недоплачена 15.01.2014р., фактично сплачена до бюджету 31.01.2014р. із затримкою 16 днів.

Актом перевірки також встановлено аналогічну затримку сплати до бюджету військового збору.

Відповідно до статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та /або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, встановивши несвоєчасну сплату до бюджету частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тобто затримку сплати податку та збору, відповідач проте застосовує до позивача відповідальність, визначену ст. 127 ПК України, в той час як несплату (неперерахування) податку та збору до бюджету перевіркою не встановлено.

Більш того, нараховуючи суму податку на доходи фізичних осіб на авансові платежі відповідач застосовує ставку податку у розмірі 15 відсотків, в той час як у зв'язку із застосуванням встановленої законом соціальної пільги розмір податку, наприклад у січні 2014 року, становить 7,35 відсотків. Отже із суми авансу 39800грн. необхідно було сплатити податок у сумі 2925,30 грн., а фактично 15.01.2014р. сплачено до бюджету суму 4000 грн. податку. За таких обставин при виплаті заробітної плати за першу половину місяця (аванс) позивач фактично сплачував до бюджету значно більшу суму податку, ніж передбачено законом.

Під час проведення перевірки податковий інспектор допустив ряд помилок, на що позивач звертав увагу контролюючого органу ще при поданні заперечень на акт перевірки. Так, у таблиці 19 акту перевірки (стор. 27) вказано, що із заробітної плати за жовтень перераховано до бюджету 0 грн., в той же час як 02.11.2015р. фактично перерахована сума збору 640,30 грн. Зазначена помилка при перевірці призвела до безпідставного нарахування штрафу за жовтень, листопад, грудень 2015 року.

За вказаних обставин штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за несвоєчасне перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб та військового збору застосовані по позивача безпідставно.

У п.127.1 ст.127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Таким чином, вказаною нормою, у контексті спірних правовідносин, передбачена відповідальність податкового агенту за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб лише у випадку, коли такі ненарахування, неутримання, несплата мали місце до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Натомість, в акті перевірки не зафіксовано факту ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб підприємством, як податковим агентом, до або під час виплати доходу (заробітної плати) працівникам, тому застосування п.127.1 ст.127 ПК України є безпідставним.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення п.127.1 ст.127 ПК України не передбачають відповідальності за порушення строків сплати податку, встановленого п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 розділу ІV ПК України, оскільки обов'язок сплати податку з доходів фізичних осіб у випадку, якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, не пов'язується з фактом виплати доходу, а має встановлений для місячного податкового періоду строк сплати.

Таким чином, за наявності факту несвоєчасно сплаченої узгодженої суми грошового зобов'язання з певного податку (збору), мають застосовуватись санкції, передбачені положеннями ст.126 ПК України, розмір яких залежить від часу затримки сплати такого грошового зобов'язання.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 10.11.2015 у справі № 813/6793/13-а.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та в силу п. 2 частини 5 ст. 328 КАС може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку встановленому ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 14.06.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 21.06.2018

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова