Справа № 0240/2113/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

09 липня 2018 р. Справа № 0240/2113/18-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Козятинської міської ради Явної Сніжани Григорівни

про: визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Козятинської міської ради Явної Сніжани Григорівни про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Як видно із матеріалів позовної заяви, позивач є співвласником майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ "Пляхівське". с. Пляхова Козятинського району Вінницької області, а також членом спілки громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Пляхівське».

На підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, що виданий Пляхівською сільською радою Козятинського району Вінницької області 29 липня 2002 року позивачу належить 1,36 відсотка в майні пайового фонду підприємства і на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2, що виданий Пляхівською сільською радою Козятинського району Вінницької області 03 квітня 2018 року йому належить 3,83 відсотка в майні пайового фонду підприємства.

В цілому, на праві спільної часткової власності позивачу належить 5,19 відсотка в майні пайового фонду (майнового паю) на суму 93 690 грн. 00 коп, який утворився внаслідок розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства «Пляхівське» реорганізованого в СТОВ «Пляхівське» с.Пляхова Козятинського району Вінницької області.

Протоколом зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Пляхівське» від 10 березня 2003 року затверджено рішення про зміну організаційно-правової форми господарювання підприємсва (його реорганізацію) та утворення «Товариства з обмеженою відповідальністю».

Протоколом №2 від 15.04.2000 року засідання комісії по розпаюванню та уточненню майна по КСП «Пляхівське» с.Пляхова станом на 01.04.2000 року затверджено пайовий фонд КСП в розмірі 1793, 1 тис.грн. в т.ч.:

- основних засобів І групи - 548,7 тис. грн., що складає 31,0 % ;

- основних засобів ІІ групи - 65, 8 тис. грн., що складає 4,0 %;

- основних засобів ІІІгрупи - 348,6 тис. грн., що складає 19,0 %;

- оборотних засобів - 830,0 тис. грн., що складає 46,0%.

Протоколом №3 загальних зборів членів КСП «Пляхівське» с. Пляхова від 16.04.2000 року створено спілку співвласників майна із членів КСП «Пляхівське» с.Пляхова на території Пляхівської сільської ради. На цих же зборах обрано голову спілки співвласників - ОСОБА_3 та затверджено Статут спілки співвласників.

Як власник майнового паю на суму 93690 грн. позивач в лютому 2018 року звернувся з письмовою заявою до голови спілки співвласників майнових паїв СТОВ «Пляхівське» ОСОБА_3 з проханням виділення йому майнового паю на суму 94690,00 грн. в натурі. Аналогічного змісту заява була направлена на адресу директора СТОВ «Пляхівське» с.Пляхова Савчуку В.В.

Однак, на жоден лист позивач відповіді не отримав.

29.03.2018 року позивачем розміщено в засобах масової інформації (регіональна газета «Вісник Козятинщини» випуск від 29.03.2018 року №13(9320)) оголошення про скликання 04.04.2018 року зборів співвласників майнових паїв СТОВ «Пляхівське» с. Пляхова з приводу виділення йому в натурі майнового паю. Однак, збори не були правомочними, оскільки на них було присутні менше 2/3 всіх співвласників.

26.04.2018 року позивач вдруге звернувся до голови спілки співвласників ОСОБА_3 з проханням зібрати загальні збори членів Спілки громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Пляхівське» для вирішення питання повернення Спілці громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Пляхівське» майна пайового фонду СТОВ «Пляхівське» с Пляхова Козятинського району.

Проте, вказана заява залишилась без розгляду, майно позивачу не виділено.

Позивачу стало відомо, що фермерське господарство «Пляхівське» с. Пляхова Козятинського району Вінницької області у власників майнових паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства було викуплено їхні частки у пайовому фонді і в подальшому ця частка була виділена в натурі, а 01.06.2018 року проведено державну реєстрацію речових прав на спірне нерухоме майно.

Так, державним реєстратором було прийнято чотири рішення про реєстрацію речових прав за фермерським господарством «Пляхівське» с. Пляхова Козятинського району Вінницької області, а саме:

1. рішення державного реєстратора прав виконавчого комітету Козягганської міської ради Вінницької області Явної Сніжани Григорівни, №41458783 від 06.06.2018 року про державну реєстрацію прав власності за фермерським господарством «Пляхівське» на майно:

- прохідна, вагова, А-1, а-1, площею 12 кв.м.;

- склад, Б-І, площею 528,2 кв.м;

- склад, Ё-1, площею 934 кв.м ;

- склад, Г-1, площею 455,8 кв.м.;

- склад Д-1, площею 472,4 кв.м.;

- склад, Е-1, площею 848,7 кв.м.;

- склад, тамбур, тамбур, тамбур, тамбур, Є1, є1, є1-1, є2-1, єЗ-1 площею 423,5 кв.м.;

- кузня, Ж-1, площею 78,5 кв.м. , які розташовані за адресою : АДРЕСА_1.

2. рішення державного реєстратора прав виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області Явної Сніжани Григорівни, № 41455962 від 06.06.2018 року про державну реєстрації прав власності за фермерським господарством «Пляхівське» на майно:

- сторожка, ганок, А-1, №1, площею 23,7 кв.м.;

-тракторна майстерня, Б-2, площею 673,2 кв.м.;

- кузня, склад, В-1, в-1, площею 128, 5 кв.м.;

- гараж, Г-1, площею 139,1 кв.м.;

- котельня, Д-1, площею 88,9 кв.м.;

- гараж, Е-1, площею 476, 2 кв.м., які розташовані за адресою : АДРЕСА_2.

3. рішення державного реєстратора прав виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області Явної Сніжани Григорівни, №41452657 від 06.06.2018 року про державну реєстрацію прав власності за фермерським господарством «Пляхівське» на майно:

- млин, прибудова, А-1, а-1, площею 203,1 кв.м.;

- свинарник, Б-1, площею 961,3, кв.м.;

- свинарник, В-1, площею 932,4 кв.м.;

- кормоцех, Г-1, площею 301,8 кв.м.;

- свинарник, Д-1, площею 987,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3.

4. рішення державного реєстратора прав виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області Явної Сніжани Григорівни, № 41466134 від 06.06.2018 року про державну реєстрацію прав власності за фермерським господарством «Пляхівське» на майно:

- корівник, прибудова, а-1, А-1, площею 802,1 кв.м.;

- корівник, прибудова, прибудова, Б-1, 6-1, Б1-1, площею 867,1 кв.м.;

- корівник, прибудова, В-1, в-1, площею 308,7 кв.м.;

- телятник, Г-1, площею 610,9 кв.м., які розташовані за адресою : АДРЕСА_4

Вважаючи вказані рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень протиправними та з метою їх скасування позивач звернувся до суду.

Суд наголошує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України та статті 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб'єкт владних повноважень", відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язковість суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Положеннями частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Слід констатувати, що виникненню спору у даній справі передує невирішений майновий спір щодо права власності на спірне майно СТОВ «Пляхівське» між позивачем та фермерським господарством «Пляхівське».

Як видно із матеріалів позовної заяви позивачем оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на спірне майно, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 396/2550/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, захист права позивача у його спорі щодо захисту порушеного речового права (права власності), з урахуванням суб'єктного складу сторін, має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, відповідно до частини 6 статті 179 КАС України, У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Згідно частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається

Враховуючи викладене, суд роз'яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд роз'яснює, що згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Козятинської міської ради Явної Сніжани Григорівни про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Чернюк Алла Юріївна