Справа № 461/6401/16-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуЛьвів№ СК-876/10600/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 року (ухвалене головуючим-суддею Радченко В.Є., час ухвалення судового рішення 12 год 01 хв у м. Львові, дата складання повного судового рішення не вказана) за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про зміну постанови про порушення митних правил та звільнення від відповідальності,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив змінити постанову по справі про порушення митних правил № 3051/20909/16 від 05.08.2016, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України), звільнивши від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), обмежившись усним зауваженням.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22.11.2016 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що відповідачем при винесенні оспорюваної постанови не було перевірено належним чином факт перебування автомобіля на ремонті у період з 22.02.2016 по 19.06.2016. Дана обставина виключає відповідальність за перевищення строку доставки транспортного засобу, який перебуває під митним контролем. Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги в якості належних доказів довідку суб'єкта підприємницької діяльності та акт виконаних робіт, довідку про стан його здоров'я, які наявні у матеріалах справи та вказують на наявність обставин непереборної сили. При цьому, позивач не заперечує сам факт порушення митних правил, але просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі до ст.22 КУпАП. З урахуванням наведеного просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 22.11.2016 та прийняти нову, якою повністю задовольнити його адміністративний позов.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 18.02.2016 о 05 год 41 хв в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_1 було ввезено транспортний засіб марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль).

15.07.2016 близько 22 год 20 хв ОСОБА_1 вказаним автомобілем «слідував у приватну поїздку з України в ОСОБА_2, відповідно останній перевищив встановлений ст.95 МК України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту більше, ніж на десять діб, у зв'язку з чим, старшим державним інспектором ВМО №4 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС Мацуй О.І. 15.07.2017 було складено протокол про порушення митних правил № 3051/20909/16.

05.08.2016 заступником начальника Львівської митниці ДФС було винесено постанову по справі про порушення митних правил № 3051/20909/16, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт перевищення позивачем встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 381 цього Кодексу передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

При цьому, згідно глави 55 розділу ХІІ МК України, поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Пунктом першим частини першої статті 95 цього Кодексу встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту : для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною третьою статті 470 МК України встановлена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само їх втрату чи видачу без дозволу митного органу, у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час останнім не заперечується, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

Згідно ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Наведеною вище нормою визначаються умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є, зокрема, аварія, обставини непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005, до обставин непереборної сили відносяться, зокрема, смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

За змістом п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 657 31.05.2012, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обов'язковою ознакою обставини непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає, що означений ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі.

В розумінні пункту 2 розділу VIII вказаного вище Порядку, технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Пунктом 3 розділу VIII цього Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб, а також видачу сертифікатів щодо форс-мажорних обставин визначено Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» № 671/97 від 02.12.1997 (далі - Закон № 671/97).

Згідно ч.3 ст.14 Закону № 671/97, Торгово-промисловій палаті України надано право за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні.

Колегія суддів зазначає, що ПП ОСОБА_4 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії.

Крім того, додані до адміністративного позову документи, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Відтак, на думку колегії суддів, Наряд №9 (акт приймання виконаних робіт) від 22.02.2016, який виданий ПП ОСОБА_4, не є належним та достатнім доказом існування обставин, які унеможливили виконання позивачем встановлених МК України обов'язків.

Стосовно доданих позивачем до поданої ним позовної заяви консультативного висновку лікаря від 28.05.2016 та протоколу магнітно-резонансної томографії від 03.06.2016 на підтвердження хвороби, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо їх неналежності з огляду на те, що такі були видані після спливу строку вивезення автомобіля.

Вказані обставини визнав позивач, проте звернувся до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, просив змінити оспорювану постанову, звільнивши його від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

За змістом статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Слід звернути увагу на те, що суд, який не уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення за правилами КУпАП, не наділений повноваженнями вирішувати питання звільнення від відповідальності та обмежуватись усним зауваженням, оскільки таке компетентні вирішувати органи, які розглядають справу про адміністративні правопорушення (в даному випадку митний орган). Судом повинно було б досліджуватися лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Сама диспозиція частини третьої ст. 470 МК України не передбачає в даній справі застосування малозначності.

З огляду на викладене вище, оспорюване стягнення є справедливим, винесеним відповідно до санкції, пропорційно характеру правопорушення.

Крім того, частиною третьою статті 286 КАС України, якою визначені повноваження адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачені повноваження, про які наведено вище.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 року по справі № 461/6401/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 10.07.2018.