Справа № 804/3169/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 червня 2018 року Справа №804/3169/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Чмоні А.О.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача Олійник Ю.М.

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

1. 2 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, в якому позивач просив:

- визнати незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо неприйняття рішення про продаж ОСОБА_3 земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - «землі громадської забудови - 03.», площа 0,0184 га, розташованої під об'єктом нерухомого майна «Будівля кафе», за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Дніпровську міську раду на найближчий сесії розглянути питання про продаж ОСОБА_3 земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - «землі громадської забудови - 03.», площа 0,0184 га, розташованої під об'єктом нерухомого майна «Будівля кафе», за адресою: АДРЕСА_1.

2. В обґрунтування позову зазначено наступне:

- ОСОБА_3, будучи власником нерухомого майна «Будівля кафе», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке належить йому на підставі договору дарування між ним, як обдарованим, та ОСОБА_4, як дарувальником, від 31.10.2012 року (Витяг про державну реєстрацію прав від 19.11.2012) 22 квітня 2014 року за вх. №36/2339 звернувся до Дніпропетровської міської ради з заявою про придбання земельної ділянки, розташованої під будівлею, у власність. Відповідно до вимог статті 128 Земельного кодексу України до заяви були надані усі необхідні документи;

- на виконання вимог Земельного кодексу України та рішень міської ради, ОСОБА_3 будо замовлено та розроблено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки. ГоловАПУ, Департаментом культури, туризму, національностей та релігії; Управлінням Держземагенста у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області надані висновки щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. В червні 2015 року отримано витяг з Держземкадастру з кадастровим планом на ділянку. Після неодноразових звернень - проведено експертну грошову оцінку земельної ділянки, згідно витягу від 04.08.2016 року;

- таким чином, з 4 серпня 2016 року до сьогодні Дніпровською міською радою не прийнято рішення про продаж зазначеної земельної ділянки;

- на неодноразові звернення до Дніпровської міської ради щодо розгляду питання про продаж земельної ділянки, розташованої під будівлею, яка є власністю ОСОБА_3, останній отримує нескінченні відписки;

- відповідно до останніх відомостей, після погодження проекту рішення щодо продажу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 гр. ОСОБА_3, усіма підрозділами, окрім департаменту економіки, фінансів та міського бюджету, ОСОБА_3 запрошують до зазначеного департаменту з метою визначити його пайовий внесок до інфраструктури міста, тому як на їхню думку попередній власник, який будував будівлю не провів з ними кінцевого розрахунку;

- позивачем надано всі необхідні документи, передбачені статтею 128 Земельного кодексу України для викупу земельної ділянки, і як власник нерухомого майна, розташованого на вказаній земельній ділянці, ОСОБА_3 має право на викуп у власність цієї земельної ділянки;

- подані документи відповідають вимогам чинного законодавства та погоджені в установленому законом порядку, а визначені частиною 5 статті 128 Земельного кодексу України підстави для відмови в продажу земельної ділянки - відсутні;

- в порушення вимог статті 128 Земельного кодексу України відповідач до сьогодні не прийняв рішення щодо продажу ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки, така бездіяльність Дніпровської міської ради порушує його права. Окрему увагу вважаю за необхідне звернути на те, що усі висновки та дозволи відповідно до діючих норм провадяться протягом певного часу та за встановленими цінами. Висновки та дозволи діють протягом встановленого строку, а зволікання з боку відповідача щодо прийняття рішення про продаж земельної ділянки, також змушує позивача неодноразово звертатись за отриманням таких дозволів, висновків;

- згідно частини другої 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Таким чином, відповідач отримавши від ОСОБА_3 заяву, був зобов'язаний в місячний термін розглянути її на пленарному засіданні міської ради та прийняти рішення по суті питань, які в ній порушено.

3. У підготовчому засіданні 25 травня 2018 року представником Дніпровської міської ради подано клопотання про залишення адміністративного позову в адміністративній справі №804/3169/18 без розгляду.

4. В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що про порушення своїх прав позивачу стало відому в серпні 2016 року, але до суду з позовом звернувся лише в квітні 2018 року. Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду.

5. 26 червня 2018 року у підготовчому засіданні представник відповідача пояснила наступне:

- 22.04.2014 року позивач звернувся з заявою про придбання земельної ділянки у власність;

- 18.06.2015 року позивачем подано клопотання до Дніпропетровської міської ради, в якому просить надати доручення відповідним службам підготувати проект рішення міської ради щодо затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду;

- 22.07.2015 року надійшло звернення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без укладання договору оренди;

- 14.11.2016 року надходить заява про поновлення розгляду клопотання щодо затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки.

6. Представник позивача проти заявленого клопотання заперечив повністю, зазначивши, що лише в січні 2018 року позивача повідомлено, що розгляд питання щодо передачі у його власність земельної ділянки не розглядається через якийсь департамент, який має якісь вимоги до забудовника, що і стало підставою звернення до суду 2 травня 2018 року.

7. Вирішуючи заявлене представником Дніпровської міської ради клопотання про залишення адміністративного позову в адміністративній справі №804/3169/18 без розгляду, суд виходить із наступного.

8. Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

9. За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

10. Відповідно до частини третьої цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

11. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

12. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

13. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

14. Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску звернення до суду, суд виходить із принципів адміністративного судочинства та практики Європейського суду з прав людини.

15. Так, одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов'язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

16. Держави користуються певною свободою розсуду у сфері регулювання права на доступ до суду, яке залежить як від потреб і ресурсів суспільства, так і від конкретних осіб.

17. Безпосередньо доктрина обмежень на право доступу до суду була сформульована Судом у справі Ashingdane v. United Kingdom (1985), згідно якої такі обмеження, для того, щоб відповідати вимогам частини 1 статті 6 Конвенції мають:

- переслідувати правомірну мету, і

- не порушувати саму сутність права.

18. Як зазначено у пункті 36 рішення Суду у справі Golder United Kingdom, стаття 6 Конвенції містить право на суд, у якому право на доступ до суду, тобто право розпочати провадження в суді, становить лише один із його аспектів.

19. У рішенні Комісії за заявою №10475/83 Dyer v. United Kingdom, Decisions and Reports 39, pp. 246- 66 at pp. 251- 52).

20. Відповідні принципи Суд виклав таким чином:

а) Право на доступ до суду, гарантоване частиною 1 статті 6, не є абсолютним і може бути обмежене. Це дозволяє сама суть цього права, позаяк право на доступ до суду «за своєю природою вимагає регулювання державою - регулювання, що може різнитися залежно від часу та місця і відповідно до потреб і ресурсів суспільства та особи».

б) При встановленні таких обмежень Договірні держави користуються певною свободою розсуду, однак, остаточне вирішення того, чи було дотримано вимог Конвенції залишається за Судом. Він має впевнитися, що встановлені обмеження не порушують чи зменшують доступ, що залишився особі таким чином, що завдають шкоду самій суті права.

в) Більше того, обмеження не буде сумісним із частиною 1 статті 6, якщо воно не має правомірної мети і коли відсутнє пропорційне співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

21. Ці принципи визначають процес, що є невід'ємною частиною завдання Суду відповідно до Конвенції, визначення справедливої рівноваги між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи.

22. Крім того, суд зазначає, що за правилами статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

23. Суд зазначає, що позивач неодноразового звертався до міської ради з заявою про продаж земельної ділянки 14.02.2014 року №9649, з заявою про придбання земельної ділянки у власність від 22.04.2014 року №36/2339, з клопотанням про надання ділянки в оренду 18.06.2015 року, з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та проведення експертно-грошової оцінки земельної ділянки 22.07.2015 року та 14.11.2016 року, з заявою про підготовку проекту договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати земельної ділянки від 30.03.2016 року, з заявою про можливість продажу земельної ділянки 18.04.2016 року №4/7-770, з заявою про передачу в оренду земельної ділянки від 09.06.2017 року, зі зверненням від 06.04.2018 року.

24. Відмовляючи у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, суд виходить із того, що оскаржувана бездіяльність є триваючою, на час розгляду цієї справи згідно заяв позивача не прийняті відповідні рішення міської ради, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про відсутність пропущеного строку звернення до суду, у тому числі, із врахуванням того, що для міської ради не встановлені строки на прийняття рішення, бездіяльність щодо прийняття яких існує й на день розгляду заявленого клопотання та є предметом в спору в цій справі.

25. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

26. Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

27. У задоволенні клопотання представника Дніпровської міської ради про залишення без розгляду адміністративного позову в адміністративній справі №804/3169/18 - відмовити.

28. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути окремо оскаржена. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

29. Повний текст ухвали складений 2 липня 2018 року.

Суддя І.О. Верба