Справа № 810/423/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/423/18 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, Ірпінської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, що виявилась у неоприлюдненні на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради (http://imr.gov.ua/) рішення «Про надання гр. ОСОБА_4 в тимчасове користування земельної ділянки на підставі договору строкового сервітуту для прокладання меж газопостачання» від 23.02.2017; зобов'язати Ірпінську міську раду оприлюднити на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради (http://imr.gov.ua/) рішення «Про надання гр. ОСОБА_4 в тимчасове користування земельної ділянки на підставі договору строкового сервітуту для прокладання меж газопостачання» від 23.02.2017.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що бездіяльність Ірпінського міського голови пов'язана з неопублікуванням рішення органу місцевого самоврядування в порядку, передбаченому частиною другою статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI, а саме: невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року позовну заяву повернуто.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зокрема, апелянт посилався на те, що згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Однак, оскільки прокурор реалізує покладені на нього від імені держави повноваження по захисту державних інтересів і відповідно до вимог частини п'ятої статті 53 КАС України є позивачем у даній адміністративній справі, тому перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли у прокурора виникли підстави, що дають право на пред'явлення даного позову.

Так, підстави звернення прокурора з даним позовом виникли з моменту проведеного в січні 2018 року моніторингу прийнятих Ірпінською міською радою Київської області рішень протягом 2017 року та їх не опублікування на офіційному сайті Ірпінської міської ради в розділі «Рішення».

Відтак, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду з даним позовом слід відраховувати з 16.01.2018, відповідно тримісячний строк, визначений частиною другою статті 122 КАС України завершується 17.04.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу Ірпінською міською радою Київської області зазначено, що строк звернення позивача до адміністративного суду з позовом щодо не оприлюднення на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради оскаржуваного рішення від 23.02.2017, сплив 28.05.2017 з урахуванням п'ятиденного строку для оприлюднення такого рішення з моменту його прийняття.

Крім того, відповідач зазначає, що питання, порушене в позовній заяві не відноситься до сфери державних інтересів, може бути розв'язане на регіональному рівні будь-якою особою, зацікавленою в отриманні відповідного рішення, а тому його вирішення не охоплюється правом прокурора, передбаченим ст. 53 КАС України.

Також міський голова не може бути належним відповідачем у спорі щодо визнання протиправною його бездіяльності в контексті не оприлюднення її на офіційному веб-сайті, оскільки не є розпорядником такої інформації.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.01.2018 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, що виявилась у неоприлюдненні на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради (http://imr.gov.ua/) рішення «Про надання гр. ОСОБА_4 в тимчасове користування земельної ділянки на підставі договору строкового сервітуту для прокладання меж газопостачання» від 23.02.2017; зобов'язати Ірпінську міську раду оприлюднити на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради (http://imr.gov.ua/) рішення «Про надання гр. ОСОБА_4 в тимчасове користування земельної ділянки на підставі договору строкового сервітуту для прокладання меж газопостачання» від 23.02.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 позовну заяву залишено без руху, оскільки позивач звернувся з позовом з порушенням визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду.

Крім того, у вказаній ухвалі зазначено, що заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

Також, суд першої існтанції зазначив, що позивачем не надано правового обґрунтування вимог, звернутих безпосередньо до Карплюка Володимира Андрійовича як Ірпінського міського голови, зокрема, посилань на конкретні вимоги закону, які б свідчили, що опублікування рішень Ірпінської міської ради належить до компетенції Карплюка Володимира Андрійовича як посадової особи цього органу (а.с. 1-2).

13 лютого 2018 року до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява від 05.03.2018 про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018.

У вказаній заяві позивачем зазначено правове обґрунтування змісту позовних вимог, заявлених до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, а також викладено заперечення з приводу висновків суду про пропуск позивачем передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Вказана заява обґрунтована тим, що початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом слід відраховувати з моменту проведення Києво-Святошинською місцевою прокуратурою моніторингу прийнятих Ірпінською міською радою рішень та встановлення обставин їх неопублікування (у тому числі рішення від 23.02.2017) у визначеному чинним законодавством порядку.

Оскільки допущене відповідачами правопорушення виявлено 16.01.2018, а відтак звернення до суду з даним позовом 29.01.2018 здійснено у рамках тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивач посилається на те, що невиконання відповідачами вимог щодо оприлюднення рішення на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради є триваючим правопорушенням, а відтак, на думку позивача, до спірних правовідносин не можуть застосовуватись строки звернення до адміністративного суду, передбачені вказаною вище нормою Кодексу.

За таких обставин, позивач вважає, що у даному випадку у нього відсутній обов`язок долучати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 26-29).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що правопорушення у вигляді бездіяльності з приводу неоприлюднення не пізніше п'яти робочих днів з дня його затвердження на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради (http://imr.gov.ua/) рішення органу місцевого самоврядування від 23.02.2017 допущено відповідачами 02.03.2017, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 29.01.2018, тому позивачем пропущено, передбачений абзацом 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Крім того, позивачем у строк, встановлений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 не подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, відтак позовна заява заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, Ірпінської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії підлягає поверненню позивачу.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до частини п'ятої ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною шостою статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За правилами частини першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п.1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 позовну заяву залишено без руху, оскільки позовну заяву подано заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури з пропуском визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу строку звернення до адміністративного суду, в той час як заяву про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску позивачем не долучено. Крім того, у позовній заяві не наведено правових обґрунтувань вимог, звернутих безпосередньо до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича (а.с. 1-2).

13 лютого 2018 року до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява від 05.03.2018 про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018.

Вказана заява обґрунтована тим, що початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом слід відраховувати з моменту проведення Києво-Святошинською місцевою прокуратурою моніторингу прийнятих Ірпінською міською радою рішень та встановлення обставин їх неопублікування (у тому числі рішення від 23.02.2017) у визначеному чинним законодавством порядку.

Оскільки допущене відповідачами правопорушення виявлено 16.01.2018, а відтак звернення до суду з даним позовом 29.01.2018 здійснено у рамках тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 21-23).

У відповідності до абзацу 2 частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, правопорушення у вигляді бездіяльності з приводу оприлюднення на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради (http://imr.gov.ua/) рішення органу місцевого самоврядування від 23.02.2017 не пізніше п'яти робочих днів з дня його затвердження допущено було відповідачами 02.03.2017, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 29.01.2018, відтак позивачем пропущено, передбачений абзацом 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Доводи апелянта про те, що визначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України тримісячний строк слід обчислювати з моменту проведення органом прокуратури у січні 2018 року моніторингу прийнятих Ірпінською міською радою рішень та встановлення обставин їх не опублікування у визначеному чинним законодавством порядку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки процесуальним законом чітко встановлено, що строки на звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень обчислюються з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог (тобто з дня допущення порушень інтересів держави, за захистом яких звернувся прокурор без залучення органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах), а не з дня, коли прокурор дізнався про допущення порушень.

При цьому, позивач не був позбавлений можливості проводити моніторинг прийнятих Ірпінською міською радою рішень з певною періодичністю, зважаючи на строк для опублікування рішень органу місцевого самоврядування, визначений частиною другою статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, позивачем не було доведено існування об'єктивних перешкод для здійснення моніторингу оскаржуваного рішення, у період з лютого 2017 року та до січня 2018 року.

У свою чергу, відомості про дату та обставини інформування прокурора у січні 2018 року про допущення відповідачами порушень інтересів держави у формі протиправної бездіяльності є передумовою для розгляду судом питання щодо визнання поважними підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом та поновлення пропущеного строку за наявності: заяви позивача про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску.

Однак, позивачем у вказаний строк, визначений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 не подано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Крім того, заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури у своїй позовній заяві зазначив, що у спірних правовідносинах з приводу допущення відповідачами бездіяльності щодо неопублікування рішення органу місцевого самоврядування від 23.02.2017 в порядку, передбаченому частиною другою статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI відсутній орган, який уповноважений здійснювати захист державних інтересів при їх порушенні або наявності загрози порушення, у зв`язку з чим прокурор органу прокуратури набуває статусу позивача в адміністративній справі.

У силу приписів статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII право прокурора на звернення до суду з адміністративним позовом обумовлено представництвом інтересів громадянина або держави в суді.

Згідно частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У разі відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина п`ята статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

Поняття «державний інтерес» суд розглядає як закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему основних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства.

Визначення поняття «інтереси держави» надано Конституційним Судом України в рішенні від 08.04.1999 № 1-1/99.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України роз'яснив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів та суттєво відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин, оскільки в основі перших завжди потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

У резолютивній частині рішення від 08.04.1999 № 1-1/99 Конституційний Суд України підкреслив, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій чи осіб незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Саме тому Суд підійшов до визначення державних інтересів як предмета захисту прокуратурою, розуміючи їх як потребу в здійсненні глобальних загальнодержавних цінностей, що мають за мету захист суверенітету, цілісності та безпеки держави тощо.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на детальну врегульованість на законодавчому рівні питання забезпеченння державних інтересів у галузі інформаційної політики та наявність низки органів, які наділені, в тому числі, і правом державного контролю.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про доступ до публічної інформації» здійснюється державний контроль за дотриманням права людини на доступ до інформації у формі парламентського та громадського контролю.

Основними суб'єктами реалізації державної політики у сфері інформації та її безпеки є Кабінет Міністрів України, Міністерство інформаційної політики України, Державний комітет телебачення і радіомовлення України, Державний комітет зв'язку та інформатизації України, Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення, а також консультативно-дорадчі органи: Рада з питань інформаційної політики при Президентові України та Міжвідомчої комісії з питань інформаційної політики та інформаційної безпеки при Раді національної безпеки і оборони України; Комітет Верховної Ради України з питань свободи слова та інформації і Головне управління інформаційної політики Адміністрації Президента України, які в тій чи іншій мірі контролюють забезпечення інтересів держави у відповідних сферах інформативного простору.

Функції щодо забезпечення інформаційної безпеки виконують Міністерство внутрішніх справ України, Служба безпеки України; Міністерство оборони України та Служба зовнішньої розвідки України.

Таким чином, державні інтереси в інформаційній сфері знаходяться в площині діяльності вказаних органів та відносин, які виникають під час реалізації державної політики в інформаційному просторі, а тому порушене у позовній заяві питання, не відноситься до сфери державних інтересів та може бути розв'язане на регіональному рівні будь-якою особою, зацікавленою в отриманні відповідного рішення.

Згідно частин першої і другої статті 123 та пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України у разі, якщо позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху в частині подання до суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або якщо вказані ним у заяві, поданій на виконання вимог такої ухвали, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовна заява повертається позивачеві.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, Ірпінської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено: 02 липня 2018 року.