Справа № 320/8986/17
Суддя: Горбачова Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.07.2018
Справа № 320/8986/17
Провадження № 2-а/320/64/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Горбачової Ю.В.,

при секретарі - Луценко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 23.11.2017 ВП №55240039 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-8808/11, виданого Мелітопольським міськрайонним судом по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 14.09.2010 року по 22.07.2011 року надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, виплаченої в цей період. Відповідно до п.3 цієї постанови з боржника підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 12800,00 грн. Позивач зазначає, що дана постанова в частині стягнення з боржника виконавчого збору є незаконною, протиправною та такою, що порушує його права, оскільки на виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 15.04.2011 за №2-а-8808/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 14.09.2011 року по 22.07.2011 року ОСОБА_2, нараховано 1051,62 грн., тобто виконано до відкриття виконавчого провадження, про що ВДВС було повідомлено листом від 05.12.2017 за вих. № 11149/13. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування вказаних витрат проводиться за рахунок Державного бюджету України, кошти на дані виплати враховуються у Державному Бюджеті України на відповідний рік у розмірах, визначених відповідно до чинного законодавства. ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено вичерпний перелік виплат, які проводяться за рахунок Пенсійного фонду. За ч. 2 ст. 72 цього ж Закону, кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного Бюджету України, використання коштів Пенсійного фонду України не за призначенням не допускається. Таким чином, виплата донарахованої за постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 15.04.2011 по справі за №2-а-8808/11 суми доплати ОСОБА_2, повинна здійснюватись за рахунок бюджету, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду.

Незважаючи на викладене, державним виконавцем Фесенко Ю.В. винесена постанова про стягнення з управління виконавчого збору. Тому позивач просить скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2017 ВП № 55240039 в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача до суду не з'явився, засобами поштового зв'язку надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення, згідно яких постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.11.2017 ВП №55240039 в порядку ст. ст. 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-14140/11, виданого Мелітопольським міськрайонним судом в частині зобов'язання Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2, підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 14.09.2010 по 22.07.2011. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження повинен зазначити про стягнення з боржника виконавчого збору та про його розмір. Частинами 5, 7, 9 вказаної статті встановлюються підстави, при яких виконавчий збір не стягується. Однак, жодних підстав для не стягнення виконавчого збору з боржника, в даному випадку, не було. По-перше, судове рішення в частині виплати нарахованих сум не виконано, належні ОСОБА_2 суми лише нараховані, а тому не підлягає застосуванню ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а по-друге Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та відповідний Порядок, затверджений Постановою КМУ від 03.09.2014 року №440, розповсюджується лише на судові рішення, які набрали законної сили до 01.01.2013 року, а тому п.3 ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» також застосуванню не підлягає. Жодних доводів, з посиланням на нормативно-правові акти, які б передбачали підстави для не стягнення з боржника виконавчого збору чи про звільнення його від виконавчого збору, позивачем в позові не зазначено, а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даному випадку не здійснювалось.

Суд, розглянувши адміністративну справу, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

15.04.2011 року постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області по справі № 2-а-8808/11 про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни», визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 підвищеної на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195- ІV від 18.11.2004 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195- ІV від 18.11.2004 року та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 14.09.2010 по 22.07.2011, з урахуванням отриманих позивачем сум, виплачених у цей період.

Дана обставина визнається сторонами, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому згідно вимог ч. 1 ст. 78 КАС України може не доказуватися перед судом.

На виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 15.04.2011 за №2-а-8808/11 за період з 14.09.2010 по 22.07.2011 ОСОБА_2, нараховано 1051,62 грн./а.с. 7/

На виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій службі надійшов виконавчий лист №2-а-8808/11, виданий Мелітопольським міськрайонним судом по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області зробити перерахунок та виплату ОСОБА_2, підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195- ІV від 18.11.2004 року та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 14.09.2010 по 22.07.2011, з урахуванням отриманих позивачем сум, виплачених у цей період. Відповідно до п.3 цієї постанови з боржника підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 12800,00 грн. /а.с.24-25/

В даній постанові виконавчою службою було визначено десятиденний термін для добровільного виконання боржником судового рішення. Копію постанови позивачем отримано 29.11.2017./а.с.4/

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначалось вище, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 23.11.2017 року ВП №55240039 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-8808/11 щодо зобов'язання Мелітопольського об'єднаного УПФУ в Запорізькій області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2, підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, за період з 14.09.2010 по 22.07.2011.

Одночасно вказаною постановою державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі, встановленому ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901 від 05.06.2012 року встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

- державний орган;

- державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

- юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року (в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення судом на користь ОСОБА_2,) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Отже, вказаною нормою Закону гарантувалась виплата підвищення до пенсії в певному розмірі, тобто фактично щомісячна виплата визначеної суми грошових коштів.

Оскільки грошові кошти безумовно є майном, тож суд, зобов'язавши відповідача нарахувати та виплатити особі підвищення до пенсії, фактично зобов'язав Мелітопольське об'єднане УПФУ в Запорізькій області визначити розмір такого підвищення та виплатити особі певну суму грошових коштів, тобто передати їй у власність майно.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Існуюча практика розгляду аналогічних справ судами є неоднозначною. Так, в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №320/4859/17 від 12.12.2017 при розгляді скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі на постанову Мелітопольського міськрайонного суду від 16.08.2017 по справі за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору зазначено, що положення ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до спірних відносин застосуванню не підлягають і виконання виконавчого листа виданого після 01.01.2013 здійснюється в порядку ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому, у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №320/5882/17 від 18.12.2017 при розгляді скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі на постанову Мелітопольського міськрайонного суду від 16.08.2017 по справі за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору зазначено, що оскільки за приписами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, суд першої інстанції правильно вважав, що рішення суду підпадає під визначення судового рішення, яке виконується в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому виконавчий збір при виконанні такого рішення не підлягає стягненню відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи позицію, яку висловив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом" (Zand v. Austria № 7360/76) суд вважає, що оскільки держава гарантує виконання рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, то рішення суду на користь ОСОБА_2, підпадає під визначення судового рішення, яке виконується в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому виконавчий збір при виконанні такого рішення не підлягає стягненню відповідно до положень п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.2016 року, а тому позовні вимоги позивача до відповідача про скасування постанови в частині стягнення виконавчого збору є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6-9, 72-77, 139, 194, 242-246,255, 295,382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору - задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій службі Фесенко Ю.В. про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2017 ВП № 55240039 в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова