Справа № 2-а-4017/11
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4017/11 Суддя (судді) першої інстанції: Рудюк О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16.04.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з завою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, шляхом обрання належним способом виконання рішення - стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області коштів в сумі 13212,92 грн. (недоотримана сума державної та додаткової пенсії, а також підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю, за період з 23.05.2011року по 22.07.2011року, з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.04.2018 в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, та прийняти нове, яким задовольнити подану заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 визнано дії управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 пенсії не у відповідності з вимогами ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23.05.2011 по 22.07.2011 неправомірними, та зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, щомісячну грошову доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за починаючи з 23.05.2011 до 22.07.2011, з урахуванням вже виплачених сум.

Так, позивач в заяві про зміну способу і порядку виконання судового рішення просить, змінити спосіб і порядок виконання судового рішення у справі, шляхом обрання належним способом виконання рішення - стягнення з управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області коштів в сумі 13212,92 грн. (недоотримана сума державної та додаткової пенсії, а також підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю, за період з 23.05.2011 по 22.07.2011року, з урахуванням вже виплачених сум).

Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для застосування наведених норм є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що для зміни способу чи порядку виконання судового рішення такою підставою є неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин. Відтак, для зміни способу і порядку виконання рішення суду має бути така підстава, як наявність обставин, які роблять його виконання неможливим. Між тим, заявник просить фактично змінити резолютивну частину рішення суду.

В той же час, в контексті вимог статті 378 КАС України, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, суд не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить змінити спосіб виконання рішення суду шляхом зміни виконання та зобов'язання боржника вчинити дії на стягнення порахованої ним суми коштів.

Однак, даний спосіб виконання рішення суду не відповідає вимогам Закону, оскільки заявлені вимоги фактично є новими позовними вимогами, що не були предметом розгляду у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі № 556/2609/14-а зазначено, що зміна способу і порядку виконання судового рішення можлива лише тоді, коли зміст та суть даного рішення залишатимуться незмінними.

В контексті викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про правомірність залишення судом першої інстанції зазначеної заяви без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта, які стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16.04.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

(Постанову у повному обсязі складено 27.06.2018)

Суддя-доповідач Ю.А. Ісаєнко

Суддя В.П. Мельничук

Суддя Г.В. Земляна