Справа № 820/3472/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 р. № 820/3472/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - Шутя О.Я.,

представника відповідача - Бабича О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної установи "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Державна установа "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії" звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення № 1 від 16.02.18 р., згідно якого Головним управлінням Державної фіскальної служби Харківської області було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 224742,19 грн., з яких за основним платежем - 179793,75 грн. та за штрафними санкціями 44948,44 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий орган прийняв протиправне податкове повідомлення-рішення, яке підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не дотримано вимог Податкового кодексу України щодо підстав визначення податку на землю, безпідставно встановлено порушення пп.271.1.1 п. 271.1, ст.271 Податкового кодексу України, з огляду на обставини того, що нормативно грошова оцінка відповідної земельної ділянки за адресою м. Харків, вул. Кібальчича, 12-А відсутня, відповідачем при підготовці листа № 5838/10/20-40-14-01-17 від 15.02.2018 р. «Про надання інформації», яким зроблено розрахунок земельного податку, невірно застосовано коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки (Кф) за 1 квартал 2017 р. як 1.2 землі промисловості, замість Кф - 0,7; розмір земельного податку за 1 квартал 2017 року відповідно розрахунку контролюючого органу визначений в сумі 143541,86 грн. не відповідає розміру, який може бути розрахований за І квартал 2017 року за умови визнання об'єктом оподаткування на земельну ділянку по вул. Кибальчича, 12-А, що також свідчить про невірний розрахунок суми штрафної санкції від річної суми податку замість суми, яка може бути сплачена за 1 квартал 2017 р. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області у наданому до суду письмовому відзиві, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що встановлені контролюючим органом порушення, які були покладені в основу оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення належним чином зафіксовано в акті перевірки. Таким чином позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

Державна установа "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії", код ЄДРПОУ - 00209740, зареєстрована у встановленому законодавством порядку як суб'єкт господарювання юридична особа та перебуває на податковому обліку в Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку Державної установи «Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії» () податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного - за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, результати якої оформлено у вигляді акту від 22.09.2017 року № 13281/20-40-14-01-08/00209740 (а.с. 19-95).

Відповідно до висновків акту від 22.09.2017 року № 13281/20-40-14-01-08/00209740 перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем п.п.271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на землю на загальну суму 1095790,46 грн., в тому числі за 2014 рік у сумі 246494,08 грн., за 2015 рік у сумі 291203,06 грн., за 2016 рік у сумі 441180,55 грн., за 1 квартал 2017 року у сумі 116912,77 грн.

Зі змісту адміністративного позову та доданих до нього доказів встановлено, що на підставі висновків акту від 22.09.2017 року №13281/20-40-14-01-08/00209740 контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення № від 19.10.2017 р., згідно з яким було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 371151,33 грн., з яких за основним платежем - 196921,06 грн., за штрафними санкціями 74230,27 грн.; № від 19.10.17 р., згідно з яким було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 793175,02 грн., з яких за основним платежем - 634540,02 грн., за штрафними санкціями 158635,00 грн.

Також позивачем у адміністративному позові вказано, що зазначені податкові повідомлення - рішення ДУ «НІОХІМ» було оскаржено до ДФС України, якою за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 19.01.2018 року №1903/6/99-99-11-01-01-25 та, зокрема, податкові повідомлення - рішення №, № від 19.10.2017 р. скасовано, скаргу задоволено частково і зобов'язано ГУ ДФС у Харківській області забезпечити нарахування ДУ «НІОХІМ» земельного податку по земельним ділянкам, інформація щодо яких зазначена в акті перевірки, згідно з вимогами Податкового кодексу України, з урахуванням всіх обставин справи та прийняття відповідних податкових повідомлень - рішень.

В подальшому, ГУ ДФС у Харківській області відповідно до листа від 15.02.2015 року №5838/10/20-40-14-01-17 ДУ «НІОХІМ» було перераховано земельний податок по земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, 12-А та прийнято податкове повідомлення - рішення №1 від 16.02.2018 року, яким на підставі акта №13281/20-40-14-01-08/00209740 від 22.09.2017 року у зв'язку з встановленням порушенням пп.271.1.1 п. 271.1 ст.271, п. 274.1 ст.274 Податкового кодексу України згідно із пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач, не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся із скаргою до ДФС України. Рішенням ДФС України про залишення скарги без розгляду від 26.04.2018 року №14627/6/99-99-11-03-01-25 згідно з п.4 р. VIII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами залишено без розгляду скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 року №1 і повернуто її.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 16.02.2018 оку №1, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що положеннями ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

При цьому, положеннями п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як передбачено п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно із п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Під час судового розгляду справи представником позивача надано пояснення та вказано, що ДУ «НІОХІМ» у 2015 році, 2016 році та у 1 кварталі 2017 року було помилково задекларовано земельну ділянку по вул. Кибальчича,12-А з кадастровим номером 791008504 в розмірі 2,491 га за даними 2001 року Харківського міського управління земельних ресурсів. При цьому, вказано, що, в подальшому, на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, 12-А, у 2010 року готувався проект землеустрою згідно з яким земельній ділянці був присвоєний новий кадастровий номер 63101379:00:10:008:0003, але проект землеустрою не був затверджений згідно з вимогами законодавства.

При цьому, як свідчать наявні в матеріалах справи докази, рішенням Харківської міської ради 43 сесії 5 скликання від 29.04.2010 року №66/10 «Про надання дозволу на розбору проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» надано дозвіл на розбору проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд Державному науково-дослідному і проектному інституту основної хімії (НІОХІМ) загальною площею, орієнтовно, 2,8491 га по вул. Кибальчича, 12-А (Жовтневий район) для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази на запит ДУ «НІОХІМ», щодо нормативно-грошової оцінки вказаної земельної ділянки, від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 97-20-0.23,08-845/176-17 від 29.09.2107 року надійшла відповідь, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 63101379:00:10:008:0003, а інформація про її нормативну грошову оцінку можлива після державної реєстрації земельної ділянки.

При цьому, як вказано представником позивача з часу введення в дію Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка за адресою: м.Харків, вул. Кибальчича, 12-А вважається не сформованою, старі кадастрові номери 791008504, 63101379:00:10:008:0003 скасовані, державна реєстрація постійного користування не відбулась, у зв'язку з чим право постійного користування земельною ділянкою не виникло, а отже у відповідача відсутні підстави для нарахування земельного податку на земельну ділянку, яка не значиться в державному земельному кадастрі.

Суд зазначає, що як встановлено під час судового розгляду справи земельна ділянка за адресою м. Харків, вул. Кібальчича 12А була надана Державній установі "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії" у постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів у Київському районі №1009 від 15.07.1993 року, при цьому вказане рішення як вказано представником позивача не збереглося, на підтвердження чого надано лист архівного відділу Харківської міської ради (а.с.134).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України, в редакції від 22.06.1993, чинній на час прийняття рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів у Київському районі, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу У країни, в редакції від 22.06.1993 чинній на час прийняття рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів у Київському районі, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до положень ч.3 ст.3 Закочу України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до раніше діючого законодавства або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно із п. 10 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом є дійсними.

Як визначено у п.2.7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 травня 2011 року № 6 стаття 92 Земельного Кодексу України 2001 р. не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте особами в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року.

Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2011 року у справі 6-14цс11 та Вищий господарський суд України у постанові від 17 березня 2015 року у справі № 924/1180/14 дійшли висновку, що право користування земельною ділянкою не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, а зберігається за ним до приведення прав і обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства.

Вищевказане узгоджується і з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 22.09.2005 року у справі № 5-рп/2005, де суд дійшов висновку, що раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення осіб.

Враховуючи наведене слід дійти висновку, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права у інший правовий титул. Право постійного користування зберігається та є чинним до приведення прав і обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства та переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи представника позивача стосовно відсутності реєстрації земельної ділянки та, як наслідок, обов'язку сплати податку не можуть вважатися судом належними.

Крім того, суд зазначає, що як встановлено під час судового розгляду справи та підтверджено представником позивача підприємством самостійно подавалась податкова звітність за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік та перший квартал 2017 року стосовно вище вказаної земельної ділянки та сплачувались податки.

Суд зазначає, що відповідно до п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Зі змісту акту перевірки на наданих представником відповідача пояснень встановлено, що фактичною підставою для прийняття спірного у даній справі податкового повідомлення-рішення слугувало встановлення під час проведеної перевірки обставин заниження позивачем податку на землю, що виникло внаслідок застосування позивачем для нарахування плати за землю даних державного земельного кадастру від 24.12.2001 року, згідно яких площа земельної ділянки по вул. Кібальчича, 12-А, складає 28491 кв.м., проіндексована базова вартість 1 кв. м. землі складає 148,02 грн, код економіко-планувальної зони 7922, зональний коефіцієнт КМ2 - 0,84, інтегральний локальний коефіцієнт КмЗ - 0,92834, коефіцієнт за функціональне використання ділянки 1,2.

Суд зазначає, що відповідно до п.4.4 ст.4 Податкового Кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться на: 1) розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; 2) розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, несільськогосподарського призначення не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Відповідно до положень п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування по платі за землю є: згідно пп. 271.1.1 - нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванні коефіцієнта індексації; згідно 271.1.2 - площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

При цьому, як передбачено п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органа місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період), іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного період що настає за плановим періодом.

Судовим розглядом справи встановлено, що згідно з рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про затверджені технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013» № 1209/13 від 03.07.2013 року затверджено нову базову вартість 1 кв. м. земель м. Харкова у сумі 291,18 грн., та затверджено новий порядок визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками.

Відповідно до п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України, у редакції чинній з 01.01.2015 року, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Згідно із положеннями п. 284.1 ст.284 Податкового кодексу України, у редакції чинній з 01.01.2015 року, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, сплачується на відповідній території.

Відповідно до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України», п.5.2. якого визначено, що ставка земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання, становить 1 відсоток від їх нормативної грошової оцінки. Ставка земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання та відносно яких відсутня довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 1 відсоток від добутку базової вартості одного квадратного метра земель міста Харкова, помноженої на коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо) (Кф), та на зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економікопланувальної зони) (Км2), за 1 квадратний метр бази оподаткування. У разі розташування земельної ділянки у межах двох та більше економікопланувальних зон застосовується максимальний розмір коефіцієнта Км2, встановлений для таких економікопланувальних зон.

Зі змісту наданого представником відповідача відзиву на позов та наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що нарахування позивачу плати за землю здійснено за наступним розрахунком:

Земельний податок = (S * Б.варт. * Кінд2014 (2015, 2016) * Кф * Км2) * 1%,

де S - площа земельної ділянки; Б.варт.- базова вартість м.кв. (відповідно до Рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 року № 1209/13 25 сесія 6 скликання.) складає 291,18 грн/м.кв.; Кінд2014,2015,2016 - коефіцієнт індексації відповідно: 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433, 2016 рік - 1,124; Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (відповідно до порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук 27.01.2006 № 18/15/21/11), та становить 1,2 для земель промисловості та 2,5 для земель комерційного призначення; Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту, (відповідно до Рішення 25 сесія 6 скликання Харківської міської ради Від 03.07.2013 року № 1209/13).

При цьому, як вказано представником відповідача та підтверджено під час розгляду справи рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" № 1209/13 від 03.07.2013 року використовувати у якості сукупного коефіцієнту Км2 середній коефіцієнт сумісного впливу локальних факторів для кожної економіко планувальної зони»: згідно зони 6607 (Київський район) Км складає - 3,43.

Стосовно доводів позивача щодо невірного застосування коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки 1,2 - землі промисловості суд зазначає, що такі доводи є необґрунтованими оскільки спростовуються даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в часті зареєстрованих видів діяльності позивача.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що перерахунок земельного податку по земельній ділянці, що розташована за адресою м. Харків, вул. Кібальчича, 12-А проведено у відповідності до норм Податкового кодексу України.

В той же час, суд зазначає, що під час судового розгляду справи зі змісту розрахунку до спірного податкового повідомлення-рішення встановлено, що фактично за 1 квартал 2017 року контролюючим органом розраховано розмір земельного податку в сумі 143541,86 грн., що не відповідає розміру, який може бути розрахований за 1 квартал 2017 року за умови визнання об'єктом оподаткування на земельну ділянку по вул. Кибальчича, 12-А, оскільки сума 143541,86 грн. визначена як річний розмір земельного податку, враховуючи, що для розрахунку розміру за 1 квартал 2017 року береться одна четверта частина річного розміру.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № 1 від 16.02.2018 р. підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 148450,11 грн., з яких за основним платежем - 118760,09 грн. та за штрафними санкціями 29690,02 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Державної установи "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії".

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної установи "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № 1 від 16.02.2018 р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 148450 (сто сорок вісім тисяч чотириста п'ятдесят) грн 11 коп., з яких за основним платежем - 118760 (сто вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн 09 коп. та за штрафними санкціями 29690 (двадцять дев'ять тисяч шістсот дев'яносто) грн 02 коп.

Стягнути на користь Державної установи "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії" (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 25, код ЄДРПОУ - 00209740) сплачену суму судового збору в розмірі 2226 (дві тисячі двісті двадцять шість) грн 75 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 09 липня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.