Справа № 805/3691/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 р. Справа№805/3691/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (надалі відповідач) про:
- визнання протиправним рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 72 від 07.07.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплати ОСОБА_1 ;
- скасування рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 72 від 07.07.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року у розмірі, який не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 24.11.1980 року по 18.05.1982 рік позивач проходив службу в військовій частині, яка приймала участь в бойових діях в Республіці Афганістан. В період проходження служби в Республіці Афганістан та участі в бойових діях в 1981 році внаслідок вибуху снаряду позивач отримав вогнепальні осколкові поранення голови, правої руки, контузію головного мозку. 02.09.2013 року обласна МСЕК № 3 м. Донецьк первинно визнала позивача інвалідом ІІІ групи в зв`язку з отриманням поранень (контузії), які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в період перебування у державах де велись бойові дії. 09.09.2014 року обласна МСЕК № 3 м. Донецьк повторно визначила ОСОБА_1 інвалідом ІІІ групи. 13.10.2016 року обласна МСЕК № 2 м. Маріуполь визнала позивача інвалідом ІІІ групи безстроково. На звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та пакетом документів, від Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату Донецького обласного військового комісаріату позивачем отримано відповідь про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги.
Вважаючи те, що відмова у виплаті одноразової грошової допомоги є незаконною, позивач звернувся із позовом до Донецького обласного військового комісаріату. Документи про призначення одноразової грошової допомоги останнім були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Позивач з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2016 року № 559 та витягу з протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби дізнався, що його документи повернуті до Донецького обласного військового комісаріату. Після чого позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з метою захисту своїх прав.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 805/4821/16-а позовні вимоги задоволені частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 805/4821/16-а залишено без змін.
З метою виконання зазначеної постанови суду позивач отримав виконавчий лист, у зв`язку з чим, 26 вересня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 54784638, проте 7 листопада 2017 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 7 липня 2017 року № 72 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.
Позивач вважає, що рішення Міністерства Оборони України в частині відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги протиправним та таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року відкрито провадження у справі № 805/3691/18-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
26 червня 2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останнім зазначено, що позивач проходив строкову військову службу з 24.11.1980 року по 18.05.1982 року. З 02.09.2013 року позивачу було первинно встановлено ІІІ групу інвалідності. Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 07.07.2017 року № 72 п. 10 у зв`язку з набуттям законної сили рішень судів, прийняти таке рішення комісія дійшла до висновку про скасування попереднього рішення та відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Щодо виконання відповідачем рішення суду та витягу з протоколу ЦВЛК відповідач зазначив, що постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року по адміністративній справі № 805/4821/16-а виконано самостійно до відкриття виконавчого провадження та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, виходячи з того, що заявником не подано документи, що свідчать про обставини поранення, зокрема про те, що поранення не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Тобто, на думку відповідача, позивачем не надано повного комплекту документів, чим порушено вимоги пункту 11 Порядку № 975.
Відносно документів, які можуть свідчити про обставини отримання травми відповідач зазначив, що чинними нормативно-правовими актами чітко встановлений перелік документів, які можуть свідчити про причини та обставини одержання поранення (травми), контузії військовослужбовцем, що в повній мірі доводить той факт, що позивачем не було надано на адресу Міноборони необхідних та обов`язкових документів, передбачених Порядком № 499.
В частині позовної вимоги про зобов`язання Міноборони призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідач зазначив, що ця позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки на його думку, суд може лише зобов`язати відповідача розглянути зазначене питання.
Стосовно визначення права позивача на одноразову грошову допомогу відповідач зазначив, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення останнім інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.
На підставі викладеного, відповідач вважає свої дії законними і правомірними, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 05.02.2001 (а.с. 38-41).
Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , виданого 14.05.1980 Новоазовським районним військовим комісаріатом Донецької області, ОСОБА_1 проходив службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_3 з 24.11.1980 по 18.05.1982 у складі розвідувальної роти у військовому званні сержант. Брав участь в боях з бунтівниками на території демократичної республіці Афганістан (а.с. 10-12). Зазначене також підтверджено довідкою від 27.03.2012 (а.с.14).
Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Щепкіної О.І від 22.04.2013 № 663/Ж (а.с. 15) складеного на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.04.2013 відносно ОСОБА_1 встановлено наступне: зі слів: у 1981 році під час проходження служби в республіці Афганістан внаслідок вибуху снаряду отримав осколкові порання голови, правої руки.
При огляді виявлено, що у тім`яній ділянці справа від серединної лінії косо-вертикально 2,6х0,3 см, на спинці носа у середній третині 1,6х0,2-0,5 см, на тильно-зовнішній поверхні правого променево-запясткового суглобу 1,5х0,3 см та 1,8х0,6 см визначаються рубці подовженої та невизначеної форми, білуваті, неоднорідно щільні, дещо втягнуті по відношенню до оточуючих тканин, рухливі, неспаяні з підлягаючими тканинами.
Висновок: описані рубці у тім`яній ділянці справа від серединної лінії, на спинці носа у середній третині, на тильно-зовнішній поверхні правого променево-запясткового суглобу є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1981 році.
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної-військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1089 від 29.04.2013 року, вогнепальні осколкові поранення голови, правої верхньої кінцівки (контузії головного мозку 1981 р.) старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1962 року народження, наслідки яких у вигляді шкіряних рубців у зазначених анатомічних областях підтверджені висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №663/ж від 22.04.2013 Київського міського бюро судово-медичної експертизи і які в подальшому призвели до розвитку Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, контузії головного мозку, у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., прогресуючий, кризовий перебіг, з вираженими церебростенічним і цефалічними синдромами, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфукцією, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням. Після травматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфукцією ІІ-ІІІ ст., гіпертонічна хвороба І ст., атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджено медичними документами.
Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.16).
Довідкою до акту огляду МСЕК від 09.09.2014 серії 10ААВ № 496329 повторно встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Дата чергового переогляду 09.09.2016 (а.с. 17).
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 13.10.2016 серії АВ № 0602357 повторно встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності безстроково поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 18).
Відповідно до посвідчення УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради від 18.10.2016 серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війні - інвалідів війни (а.с. 9).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вже звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язання призначити та виплатити одноразову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року у розмірі, який не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 805/4821/16-а позовні вимоги задоволені частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 19-24).
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 805/4821/16-а залишено без змін (а.с. 25-29).
Проте, у виконання вищевказаної постанови, рішенням комісії Міністерства оборони України оформлене протоколом від 07 липня 2017 року № 72 (пункт 10) відмовлено позивачу в призначенні одноразово грошової допомоги, на підставі наступного: «заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення» (а.с. 52).
Як встановлено Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 805/4821/16-а, позивач у 2015 році звертався до Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності при виконанні обов`язків військової служби в ДРА.
Листом Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату від 05.10.2015 № 5020 стосовно розгляду його заяви про виплату одноразової грошової допомоги повідомлено ОСОБА_1 про те, що постанова КМУ № 975 від 25.12.2013 передбачає наявність первинної довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, тому документи повернуті до Маріупольського ОМВК для подальшого опрацювання. Також повідомлено про необхідність надання первинної довідки огляду медико-соціальної експертної комісії для подальшого розгляду питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, та якщо оформлена інвалідність до моменту вступу в дію постанови КМУ № 975 (з 01.01.2014) одноразова грошова допомога не буде призначена.
27.05.2016 листом Донецького обласного військового комісаріату № 559 надіслано позивачу копію витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 № 36.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 № 36, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на начальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. У зв`язку з чим, документи повертаються обласним військовим комісаріатам відповідно до списку, зокрема, ОСОБА_1 (Донецький ОВК, дата звільнення 18.05.1982, дата інвалідності 09.09.2014).
Як слідує з приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з цим, у відповідності до ч. 4 ст. 78 цього ж Кодексу, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
А отже, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі № 805/4821/16-а, доказуванню у межах даної адміністративної справи не підлягають.
У зв`язку з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, яка вмотивована тим, що ОСОБА_1 оформив інвалідність до моменту вступу в дію постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 2 Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Оскільки позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності 02.09.2013, тому одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців повинна призначатись у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.
Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних

гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Частинами 4, 5 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби під час виконання ним обов`язків військової служби, сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога у розмірі десятирічного максимального посадового окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, в порядку та на умовах ( 499-2008-п ), визначених Кабінетом Міністрів України.
У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що додаються (далі за текстом Порядок № 499).
Згідно з пп. 4 п. 2 Порядку № 499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається, зокрема, для військовослужбовців строкової служби - за максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, тому суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивач звільнений з лав Збройних Сил в 1982 році, а ІІІ групу інвалідності йому було встановлено у 2013 році, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 у справі № 21-446а14, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 21.04.2015 у справі №21-135а15, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в ухвалі від 21.10.2016 у справі № 806/222/16.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва);
копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;
копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Отже, пунктом 3 Порядку визначений вичерпний перелік документів, які подаються до військомату особою, якій виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення чи в разі настання інвалідності.
Як встановлено рішенням суду у праві № № 805/4821/16-а, до заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги були надані такі документи, як: паспорт та ідентифікаційний номер; посвідчення інваліда війни; військовий квиток; висновок судово-медичної експертизи № 663/ж; виписку з центрального архіву Міністерства Оборони; витяг з протоколу Центральної військово-лікарською комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв; довідки обласного медико-соціальної експертної комісії № 3 м. Донецьк від 02.09.2013 та 09.09.2014, які підтверджують його право на отримання одноразової допомоги у зв`язку з його пораненням у період проходження служби в Республіці Афганістан та участі в бойових діях, та його захворюванням на теперішній час і встановленням йому інвалідності; довідку про відкриття рахунку у банку на його ім`я.
Як вже зазначалась судом вище, комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, розглянувши подані документи дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд, зокрема, ОСОБА_1 , з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на начальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, про що свідчить витяг з протоколу від 20.05.2016 № 36.
Суд не погоджується з твердженням представника відповідача стосовно того, що позивачем не надані документи, що свідчать про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, передбачених п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, з огляду на таке.
Наказом Міністра оборони України від 14.09.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом - Положення).
Пунктом 1 Положення визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.3.1 п. 3 Положення, ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Підпунктом 2.1 п. 2 Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з п. 2.3.4 п. 3 Положення, ЦВЛК має право, зокрема, витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: лідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Пунктом 21.8 Положення, при медичному огляді колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за N 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Тобто, прийняття до уваги достовірність документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) віднесено до компетенції військово-лікарської комісії.
Крім того, відповідно до пп. 21.21 п. 21 розділу ІІ Положення, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, відповідно до пп. 21.5 п. 21 розділу ІІ Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
З аналізу наведеного слідує, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для повернення документів або відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Такий висновок узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України викладеними в ухвалі від 22.01.2015 по справі 2-а-1626/12/1370.
Як слідує із судового рішення у справі № 805/4821/16-а, 29.04.2013 року Центральною військово-лікарської комісією протоколом засідання №1089, встановлено причинний зв`язок поранень (контузія) у колишнього військовослужбовця старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Таким чином, витяг із протоколу засідання ЦВКК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 29.04.2013 року № 1089 є належним документом, який свідчить про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, з огляду на що, суд вважає, що відповідачем 1 неправомірно повернуті документи ОСОБА_1 на доопрацювання документів з причини відсутністю документу, що свідчить про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Разом із тим, пунктом 7 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Таким чином, підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Оскільки відповідач, на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, рішенням комісії Міністерства оборони України оформлене протоколом від 07 липня 2017 року № 72 (пункт 10) відмовив позивачу в призначенні одноразово грошової допомоги, з урахуванням правових висновків, викладених у даному судовому рішенні суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо посилань відповідача на втручання суду в дискреційні повноваження Міноборони у разі зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, суд зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, оскільки постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/4821/16-а, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач, як військовослужбовець отримав поранення та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975.
При цьому суд зазначає, що у випадку, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження Управління.
Наведена правова позиція підтверджується судовою практикою Верховного суду, в тому числі у справі № 823/795/17, адміністративне провадження №К/9901/2159/17 (постанова від 22 березня 2018 року).
А отже, позовна вимога в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу відповідну одноразову грошову допомогу також підлягає задоволенню, оскільки за даних спірних правовідносин відсутній інший спосіб захисту порушених прав позивача.
Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем.
На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави як учасник бойових дій.
На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 72 від 07.07.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплати ОСОБА_1 .
3. Скасувати п. 10 Протоколу № 72 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.07.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплати ОСОБА_1 .
4. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року у розмірі, який не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Судове рішення складено та підписано 04 липня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.