Справа № 807/729/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/2272/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Хобор Р.Б., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Калинич Я.М., час ухвалення судового рішення 13 год 58 хв у м. Ужгороді) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Сенька В.А. (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області) про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області про визнання недійсним договору дарування земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_2, розташованих у АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 04.03.2015, внести відомості до Державного земельного кадастру та видати йому кадастровий номер для приватизації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів якої зазначає, що відповідач вийшовши за межі своєї компетенції, проігнорувавши судові рішення, які набрали законної сили, безпідставно відмовив у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, вказавши на невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме перетину ділянки із суміжною земельною ділянкою та співпадання їх площ на 40,4475 % та знаходження у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, оскільки судовими рішеннями було скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 01.08.2017 та частково скасовано рішення Берегівської міської ради № 503 від 21.05.2004 в частині їх виділення ОСОБА_3 Крім того, приймаючи подані відповідачем докази з порушенням встановлених строків, судом першої інстанції було порушено вимоги ст.79 КАС України, і, як наслідок, надано їм невірну оцінку. Натомість не прийнято до уваги надані ним докази. Також, судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права при вирішенні питання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області. Безпідставним вважає апелянт покладення на нього обов'язку провести реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 на праві комунальної власності за Берегівською міською радою, здійснити її поділ з урахуванням перетину запроектованої земельної ділянки та відповідно до чинного законодавства розробити документацію із землеустрою на залишок земельної ділянки, яку було запропоновано до реєстрації проектом землеустрою, оскільки вказане суперечить вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вважає, що на підставі наведених вище судових рішень він довів наявність у нього права на отримання кадастрового номеру, а у відповідача обов'язку здійснити таку реєстрацію. З урахуванням наведеного просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 та прийняти постанову, якою повністю задовольнити його адміністративний позов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Від ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, відповідач в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 27.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

11.05.2017 державним кадастровим реєстратором було прийнято рішення № РВ-017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме : перетину ділянки з ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 40,4475 % та знаходження у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень (рішень щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру) державним кадастровим реєстратором, і суд не може підміняти процедуру та орган, до компетенції якого віднесено їх прийняття. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення № РВ-017 від 11.05.2017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру було прийняте державним кадастровим реєстратором Сенько В.І. в межах та відповідно до чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч.1 ст. 9 цього Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державним кадастровим реєстратором.

У відповідності до статті 16 цього ж Закону, земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Крім того, ч.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлені наступні підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, зокрема, розташування її на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора, подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі, невідповідність поданих документів вимогам законодавства та знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Також, з 01.01.2013 відповідно до положень названого Закону розпочато ведення земельного кадастру в автоматизованій системі, а саме - запрацювала Національна кадастрова система (НКС).

Система забезпечує діяльність Держземагенства щодо реєстрації земельних ділянок та надання витягів про наявну реєстрацію. Також НКС забезпечує обмін інформацією в автоматичному режимі з органом, що здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно - Укрдержреєстром.

НКС містить відповідні інструкції користувача по роботі з НКС для ведення земельного кадастру в автоматизованій системі.

Як видно з матеріалів справи, при опрацюванні документів позивача держаним реєстратором була виявлена помилка, яка полягала у невідповідності електронного документа наявним даним Державного земельного кадастру. Так, відповідні дані проекту із землеустрою щодо розташування земельної ділянки - перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2 та знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини не співпадали з відповідними даними електронного документа.

Зазначене й стало підставою для прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Пунктом 106 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 (далі - Порядок) передбачено, що державний кадастровий реєстратор протягом п'яти робочих днів з моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них), зазначених у пункті 23 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру узагальнює такі відомості та вносить їх до Державного земельного кадастру.

При цьому, як встановлено колегією суддів, позивач у своїй позовній заяві просить зобов'язати відповідача на підставі вказаного вище рішення апеляційного суду Закарпатської області внести відомості до Державного земельного кадастру та видати кадастровий номер для приватизації земельних ділянок за адресою : АДРЕСА_2.

Пунктом восьмим частини першої статті 4 КАС України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв'язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

У свою чергу, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації його права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушені або порушуються його права чи свободи, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

Колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про зобов'язання вчинити дії, не позбавляє юридичної сили рішення № РВ-017 від 11.05.2017, яким відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та не призведе до захисту прав позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Позивачем обрано неправильний спосіб захисту права, а тому така позовна вимога є передчасною.

Належним способом захисту права в даному випадку є вимога про скасування зазначеного вище рішення державного кадастрового реєстратора.

Крім того, судом першої інстанції не було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, проте суд апеляційної інстанції з урахуванням змісту позовних вимог та по суті правильного вирішення справи, не вбачає підстав для скасування рішення з підстав п.4 ч.3 ст. 317 КАС України.

З урахуванням наведених вище мотивів, інші доводи апелянта на висновки суду апеляційної інстанції не впливають, оскільки основні мотиви мають фундаментальне значення при вирішенні апеляційної скарги та справи по суті.

Враховуючи встановлені судами обставини по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року по справі № 807/729/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Р. Б. Хобор
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 10.07.2018.