Справа № 820/3904/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2018 р. № 820/3904/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов та додані до нього документи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, індекс 61120, іпн. НОМЕР_1) до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22-Б, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.11.2017 року; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, а також виплатити заборгованість за період, починаючи з 01.11.2017 року;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не є внутрішньо переміщеною особою, він добровільно у грудні 2014 року виїхав на постійне мешкання до м.Харкова. З листопада 2017 року йому припинена виплата пенсії внаслідок відсутності довідки, виданої відповідно до положень постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 року «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції» та постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 « Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Вказану відмову позивача вважає протиправною, що обумовило звернення до суду.

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на адміністративний позов, де просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідач діяв у відповідності до вимог діючого законодавства у спосіб, визначений законом. Позивач перебуває на обліку в Управлінні з 01.08.2014 та по жовтень 2017 включно одержував пенсію за віком на пільгових умовах за списком 1. Виплата пенсії проводилася як особі переміщеній з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції за даними отриманої електронної пенсійної справи, паперова пенсійна справа до Управління не надходила. Внаслідок відсутності довідки, виданої відповідно до Постанови № 509, або письмової відмови у її наданні, виплату пенсії позивачеві припинено з 01.11.2017 року.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи суд встановив наступні обставини.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії ААЖ № 238491. Відповідно до відмітки у паспорті (а.с.14) та довідки з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.12) позивач зареєстрований та проживає у м.Харкові за адресою: АДРЕСА_2 ,- з 30.12.2014 року.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 30.11.2017 року № 83-78/06 позивач статусу внутрішньо переміщеної особи не отримував та не перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.(а.с.11).

З листопада 2017 рок позивачеві припинено виплату пенсії. 30.11.2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії. Листом від 12.04.2018 року № 288/Д-3 позивачеві запропоновано звернутися до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради для отримання письмової відмови у взятті на облік в порядку встановленому постановою КМУ № 509.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

З 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 20.10.2014 р. № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Проте, суд зауважує, що матеріалами справи не підтверджено, що позивач перебуває чи перебував у статусі внутрішньо переміщеної особи, а отже на нього не поширюються приписи нормативних актів, які регулюють питання призначення, подовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Частиною 3 статті 4 Закону №1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом №1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Оскільки виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058, суд приходить до висновку, про неправомірність дій відповідача та відповідно зобовязання останнього нарахувати та виплатити позивачеві пенсію за віком з 01.11.2017 року.

Відповідно до ст.ст.7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС України,

вирішив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.11.2017 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22-Б, ) поновити нарахування та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, індекс 61120, іпн. НОМЕР_1) за період, починаючи з 01.11.2017 року.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення. Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.