Справа № 521/4119/18
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/4119/18
Провадження №2-а/523/185/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції України в Одеській області, лейтенанта поліції Терземен Сергія Сергійовича, старшого лейтенанта поліції Мазура Романа Петровича про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення не чинною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до лейтенанта поліції Терземен Сергія Сергійовича, старшого лейтенанта поліції Мазура Романа Петровича, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 березня 2018 року відповідач - Лейтенант поліції Терземан Сергій Сергійович виніс постанову ЕАА 318364 по справі про адміністративне правопорушення, якою постановив притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. За скоєння адміністративного правопорушення, передбаченного ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Як зазначив в постанові інспектор, 09.03.2018 о 12:30 позивач здійснив поворот ліворуч порушивши вимоги наказового знаку 4.1. "Рух прямо".

Позивач дійсно в зазначений час рухався по Овідіопольській дорозі, та здійснив поворот

праворуч на вул. Святослава Ріхтера (Щорса), а потім відразу ліворуч на вулицю Кордону.

На тому місці встановлено два знаки "Рух прямо", але ці знаки неможливо побачити рухаючись по Овідіопольські дорозі, а після поворота праворуч на вулицю Святослава Ріхтера, один знак висить прямо над головою, а другий приблизно за 10-20 метрів попереду машини.

Виконуючи поворот на ліво, а потім відразу направо був зосередженний на дорожній обстановці і не міг бачити знаки, один з яких висить над головою, а другий в 15 метрах попереду і досить далеко справа. Ці обидва знака встановлені з порушенням норми 10.2.1. Національного Стандарту України ДСТУ 4100-2014, який вимагає забезпечення видимості знаків не менш ніж 100 метрів.

Оскільки дорожні знаки були встановлені так, що позивач не міг їх бачити заздалегіть, а після повороту праворуч обидва дорожні знака фактично були у "мертвій зоні" авто, а також враховуючи те, що фактично у позивача не було можливості скористатися послугами адвоката

на підставі викладеного, позивач просив:

1 . Визнати не чинною постанову ЕАА 318364 по справі про адміністративне правопорушення від 09 березня 2018 року, винесену лейтенантом поліції Терземан Сергій Сергійович

2. Закрити провадження по справі.

3. Зобов'язати відповідні служби встановити знаки згідно вимогам ДСТУ 4100-2014, щоб забезбечити їх видимість заздалегіть.

В процесі розгляду справи позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також просив справу розглянути у його відсутність.

Представник Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, згідно поданого клопотання просив справу розглянути у його відсутність. Крім того, подав відзив щодо позовних вимог, посилаючись на правомірність дій інспектора поліції.

Лейтенант поліції Терземен Сергія Сергійовича, старший лейтенант поліції Мазура Романа Петровича в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до відзиву на позовну заяву, просили позов залишити без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені відповідні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так, судом встановлено, що 09.03.2018 р. у м. Одеса по вул. Овідіопольська дорога, 6 інспектором патрульної поліції 2- ої роти 2-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Терземан Сергієм Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАА № 318364, якою до гр. ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення вимог дорожніх знаків.

Так, згідно постанови серії ЕАА № 318364 від 09.03.2018 р., пояснень інспектора Терземан Сергія Сергійовича, фотографій з місця вчинення правопорушення, пояснень ОСОБА_1 - 09.03.2018 р. приблизно о 12 год. 34 хв. у м. Одесі під час патрулювання поліцейськими було помічено, як громадянин ОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW н/з НОМЕР_1 повернув на вул. Святослава Ріхтера та в подальшому здійснив поворот ліворуч на вул. Овідіопольська дорога, порушивши при цьому вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» (встановленого перед перехрестям), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Поліцейські відреагували на це правопорушення та зупинили позивача для з'ясування причин порушення ним Правил дорожнього руху та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Пояснення водія щодо того, що дорожній знак 4.1 не видно, тому він не зміг виконати його вимоги, не відповідають дійсності. Так, як вбачається з наданих фото, дорожній знак розміщений над проїзною частиною та його добре видно при під'їзді до місця його розташування. Крім того, цей знак також дублюється праворуч, біля краю проїзної частини.

Отже, водій котрий уважний під час руху, стежить за дорожньою обстановкою, та відповідно реагує на її зміну, не відволікається від керування транспортним засобом у дорозі спроможний вчасно помітити вищезгадуваний дорожній знак та відреагувати на його вимоги.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на невідповідність розміщення цих дорожніх знаків вимогам п. 10.2.1 ДСТУ, а саме, необхідність забезпечення видимості з відстані не 100 м, то пунктом 10.1.4 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» встановлено, що дорожні знаки допускається застосовувати у випадках, не передбачених цим стандартом, якщо необхідність їх застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху.

Так, як дане перехрестя являється аварійно небезпечним та має велику інтенсивність руху, а забезпечити спрямованість інформації, яку передає вищезазначений дорожній знак 4.1 «Рух прямо», тільки для тих учасників дорожнього руху, котрі здійснюють рух з вул. Овідіопольської дороги праворуч в сторону вул. С. Ріхтера (Щорса) та мають бажання здійснити потім поворот ліворуч в сторону вул. Кордона, немає іншої можливості, то розташування цього знаку здійснене відповідно до п. 10.1.4 ДСТУ.

Крім того, даний дорожній знак добре видно учасникам дорожнього руху як в світлий, так і в темний час доби, він не затулений від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами, що відповідає вимогам п. 10.1.1 ДСТУ 4100:2014.

Відповідно до ПДР дорожня обстановка- сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції Терземан С.С. було винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності й накладено стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;...».

Дорожня обстановка -сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків,дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Розділами 8, 33 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1).

Дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені (п. 8.4).

Наказові знаки - показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Дорожній знак 4.1 «Рух прямо» -застосовується для дозволу руху транспортних засобів на найближчому перехресті або ділянці дороги тільки прямо.

Пунктом 10.1.4 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» встановлено, що дорожні знаки допускається застосовувати у випадках,не передбачених цим стандартом, якщо необхідність їх застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини першої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постановау справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається,а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП),в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справипро адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення,а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

В Рішенні Конституційного суду України N9 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596Л/ІІІ, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол (навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення) та, відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Отже, закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.18 по справі № 760/2846/17, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.02.18 по справі № 536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.18 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.17), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (у редакції до 15.12.17).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України, у редакції до 15.12.17).

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (у редакції до 15.12.17) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.17), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов'язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Разом з тим, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Більше того, надані позивачем фото підтверджують видимість дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» на відстані достатній для реагування на його вимоги.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура та порядок розгляду справи, постанова серії ЕАА № 318364 від 09.03.2018 р. обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні та необґрунтовані.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд вважає, що лейтенант поліції Терземен Сергія Сергійовича, старший лейтенант поліції Мазура Романа Петровича діяли правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції України в Одеській області, лейтенанта поліції Терземен Сергія Сергійовича, старшого лейтенанта поліції Мазура Романа Петровича щодо

-визнання нечинною постанови ЕАА 318364 по справі про адміністративне правопорушення від 09 березня 2018 року, винесену лейтенантом поліції Терземан Сергій Сергійович

-Закриття провадження по справі

-Зобов'язання відповідні служби встановити знаки згідно вимогам ДСТУ 4100-2014, щоб забезбечити їх видимість заздалегіть - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання.

Суддя

Повний текст складено та підписано 09.07. 2018р.