Справа № 826/6676/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2018 року № 826/6676/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.03.2016 № та №,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Крок-Укрзалізбуд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2016 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті податкові повідомлення-рішення є безпідставними, за відсутністю в діях позивача порушень граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань. На думку позивача, дані акту перевірки та дані бухгалтерських документів не співпадають. Крім того, позивач зазначає, що в акті перевірки не вказано період, за який проводився розрахунок, тому податковий період визначався від вказаних в акті граничних термінів сплати грошового зобов'язання з урахуванням норм п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

У своїх додаткових поясненнях до позовної заяви 24.11.2016 позивач, окрім наведених вище доводів, звертає увагу суду на те, що ним сплачено узгоджені податкові зобов'язання своєчасно, проте порушено строки подання платіжних доручень до контролюючого органу щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання. Тому в даному випадку, на думку позивача, відповідальність за несвоєчасне подання платіжного доручення до контролюючого органу щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання ст.126 Податкового кодексу України не передбачена.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

У своїх додаткових поясненнях до заперечень від 28.10.2018 відповідач, окрім наведених вище доводів, вказує на те, що під час перевірки встановлено порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №11 від 12.01.2011 «Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сума податку на додану вартість неспеціальних рахунках, відкритих у банках», а саме: підприємством несвоєчасно подано до контролюючого органу платіжне доручення щодо перерахування коштів з поточного рахунку на спеціальний рахунок для перерахування сум податку на додану вартість.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Погрібніченка І.М., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Огурцова О.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2017 прийнято до провадження адміністративну справу №826/6676/16 та призначено справу до судового розгляду.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл №4043 від 10.10.2017 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи № 826/6676/16 та вказану справу 10.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2017 прийнято до провадження адміністративну справу №826/6676/16, зобов'язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на думку учасників процесу, мають значення для розгляду даної справи, а також призначено справу до судового розгляду.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, заяв/клопотань до суду не направляв, причини неявки не повідомив.

За наявності в матеріалах адміністративної справи письмово викладеної позиції відповідача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, на підставі письмової заяви останнього, ухвалив про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за грудень 2013 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 104785,00 грн та у розмірі 768839,00 грн, які отримані контролюючим органом 17.01.2014. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями від 21.01.2014 №77 та від 20.01.2014 №70.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за лютий 2014 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 78279,00 грн та у розмірі 103068,00 грн, які отримані контролюючим органом 18.03.2014. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями від 19.03.2014 №324 та №326.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за квітень 2014 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 213,00 грн, у розмірі 347130,00 грн та податкове зобов'язання позивачем було визначено з від'ємним значенням на суму 347130,00 грн, які отримані контролюючим органом 16.05.2014. Разом з тим, оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями №564 від 16.05.2014 на суму 213,00 грн.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за червень 2014 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 1367,00 грн та у розмірі 85804,00 грн, які отримані контролюючим органом 16.07.2014. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями від 17.07.2014 №865 та №866.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за липень 2014 рік позивач визначив податкове зобов'язання нульовим, а також згідно декларації з податку на додану вартість зі спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства у розмірі 53258,00 грн, які отримані податковим органом 19.08.2014. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість зі спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства проведено платіжними дорученнями №1062 від 20.08.2014.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за серпень 2014 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 3859,00 грн та у розмірі 207005,00 грн, які отримані контролюючим органом 19.09.2014. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями від 22.09.2014 №1251 та №1252.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за грудень 2014 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 33573,00 грн та у розмірі 1664209,00 грн, які отримані контролюючим органом 20.01.2015. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями №86 від 20.01.2015, №93 від 21.01.2015, №115 від 23.01.2015, №121 від 28.01.2015, №129 від 30.01.2015.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за лютий 2015 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 6368,00 грн та у розмірі 563530,00 грн, які отримані контролюючим органом 18.03.2015. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями №407 від 18.03.2015, №412 від 20.03.2015, від 23.03.2015 №422 та №414.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за квітень 2015 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 20590,00 грн та податкове зобов'язання позивачем було визначено з від'ємним значенням у розмірі 225131,00 грн, які отримані контролюючим органом 20.05.2015. Разом з тим, оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями №759 від 20.05.2015 на суму 20600,00 грн.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за травень 2015 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 27786,00 грн та у розмірі 174390,00 грн, які отримані контролюючим органом 17.06.2015. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями №987 від 18.06.2015.

Згідно поданих декларацій з податку на додану вартість за червень 2015 рік позивач визначив податкове зобов'язання у розмірі 64599,00 грн та у розмірі 1258650,00 грн, які отримані податковим органом 20.07.2015. Оплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість проведено платіжними дорученнями №987 від 18.06.2015.

22.03.2016 відповідачем проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати податків до бюджету, за результатами якої складено акт №711/26-55-11-05 від 22.03.2016, згідно якого встановлено порушення позивачем п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3705122,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 22.03.2016:

№ , яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за затримку на 29, 29, 28, 7, 7, 5, 5, 5, 5, 5, 5, 4, 4 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання податку в розмірі 1994563,50 грн зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 199456,35 грн;

№ , яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за затримку на 129, 129, 85, 72, 67, 42, 42, 39, 31 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання податку в розмірі 2145458,90 грн. зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 429091,78 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідачів, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст.19 Податкового кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України).

Згідно статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарські підприємства - суб'єкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, повинні забезпечити перерахування на їхні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Отже, як вбачається з викладеного, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує проти того, що позивачем узгоджені зобов'язання з податку на додану вартість сплачено в повному обсязі у строки визначені законом.

Крім того, позивачем на підтвердження сплати узгодженого зобов'язання з податку на додану вартість у строки визначені законом надано акт №281/26-15-14-01-02/25391763 від 16.09.2016 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Крок-Укрзалізбуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2013 по 30.06.2016», з якого вбачається, що відповідачем повторно досліджувалась податкова звітність щодо дотримання строків сплати податку на додану вартість за період з 01.07.2013 по 30.06.2016, за результатами якої порушень не встановлено.

З огляду на зазначене, позивач, виконав приписи наведені вище норм Податковим кодексом України, а саме: позивачем узгоджені зобов'язання з податку на додану вартість сплачено в повному обсязі у строки визначені законом.

Разом з тим, відповідач у своїх додаткових поясненнях посилається на те, що під час перевірки встановлено порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №11 від 12.01.2011 «Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сума податку на додану вартість неспеціальних рахунках, відкритих у банках» сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період. Тому на думку відповідача, підприємством несвоєчасно подано до контролюючого органу платіжне доручення щодо перерахування коштів з поточного рахунку на спеціальний рахунок для перерахування сум податку на додану вартість.

Проте, в акті камеральної перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях про зазначене порушення не зазначено, вказується лише про порушення позивачем п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме: протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3705122,00 грн.

Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №11 від 12.01.2011.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, контролюючому органові копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період.

Відповідно до статті 163 прим. 2 Кодексу про адміністративні правопорушення України неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, у разі несвоєчасного подання до контролюючого органу сільськогосподарським підприємством копій платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість на посадових осіб такого підприємства накладається адміністративний штраф у розмірі від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, згідно з останніми змінами до Порядку №11, що були внесені постановою КМУ № 262 від 05.05.2015 (діє з 19.05.2015 ), пункт 3 цього Порядку було викладено в новій редакції. Зокрема, з нього було вилучено такий абзац: «Сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період».

Отже, норма про обов'язкове подання копій платіжних документів щодо перерахування коштів на спецрахунок наразі відсутня, а тому жодні санкції за неподання таких документів до сільгосппідприємства застосовуватися не можуть.

З огляду на зазначене, доводи контролюючого органу щодо порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №11 від 12.01.2011 «Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сума податку на додану вартість неспеціальних рахунках, відкритих у банках» є безпідставними, оскільки даний факт камеральною перевіркою не досліджувався.

Згідно із визначенням, наведеним в частині 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина татті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Достовірними, в силу частини 1 статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду даної справи відповідач всупереч вимог наведених процесуальних норм права не подав суду жодні належні документальні докази на підтвердження обставин, які слугували підставою для нарахування штрафних санкцій.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246, гл.10 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.03.2016 № та №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9428 (дев'ять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 22 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» (ідентифікаційний код 25391763, адреса: 01133, м. Kиїв, бульвар Лесі Українки, 30-Б, кв.14).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 2).

Суддя: Н.А. Добрівська