Справа № 804/2005/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року Справа № 804/2005/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головне управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецналадка" про зобов'язання вчинити певні дії
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2017р. відкрито провадження у справі №804/2005/17 та призначено справу до розгляду у судове засідання на 25.04.2017р.
25.04.2017р. розгляд справи відкладено на 08.06.2017р.
Ухвалою суду від 08.06.2017р. провадження у справі №804/2005/17 зупинено до набрання законної сили рішення по справі №804/1843/17.
Ухвалою суду від 24.04.2018р. провадження у справі №804/2005/17 поновлено та призначено судове засідання на 25.05.2018р.
Представник позивача у судовому засіданні, яке призначено на 25.05.2018р., адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його.
Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов, в яких зазначалося, що останній відмовив від допуску до перевіркb через те що наказ про проведення перевірки є неправомірним та звернувся з позовом про скасування вищевказаного наказу до суду.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ від 01.12.2016 року № 1290 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Укрспецналадка», в якому зазначено, що у звязку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на IV квартал 2016 року ТОВ «Укрспецналадка», керуючись п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 ПК України заплановано проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Укрспецналадка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року тривалістю 20 робочих днів.
У зв'язку з відмовою у підписі на направленні на перевірку було складено акт відмови від 19.12.2016 року.
Після отримання листа ТОВ «Укрспецналадка» про перенесення термінів проведення перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято наказ від 19.12.2016 року № 1356 «Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Укрспецналадка», який було отримано головним бухгалтером підприємства 20.12.2016 року.
Також, через не допуск до проведення перевірки працівниками позивача складено звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 15.03.2017р.
За результатами розгляду вищевказаного звернення 15.03.2017р. о 16:30год. контролюючим органом прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яке було направлено відповідачу засобами поштового звязку 15.03.2017р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.
Згідно з п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Відповідно до п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Порядок та умови допуску до проведення перевірки посадових осіб органів ДФС передбачені ст. 81 Податкового кодексу України.
Зокрема, відповідно до п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Будь-яка відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.
Відповідно до ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 568 (далі - Порядок №568).
Пунктом 3.1. Порядку № 568 передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: 1) платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 2) фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 3) платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу доходів і зборів.
Згідно із п. 4.1. Порядку №568, керівник органу доходів і зборів (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника) органу доходів і зборів, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому випадку рішення керівника (його заступника) органу доходів і зборів подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні (п. 4.2. Порядку № 568).
Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Таким чином, суд звертає увагу, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, зокрема в разі не допуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об'єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.
Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.
Так, підставою для не допуску працівників позивача до перевірки відповідач зазначив неправомірний наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки від 01.12.2016р. №1219 який було оскаржено у судовому порядку.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. у справі №804/1843/17 у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Укрспецналадка» до ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.12.2016 року № 1290 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Укрспецналадка», визнання протиправними дій працівників ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо виходу для проведення документальної планової виїзної перевірки відмовлено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.12.2016 №1290 та визнання протиправними дій залишено без змін.
Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. у справі №804/1843/17 набрала законної сили 29.11.2017р. відповідно до ст.255 КАС України.
Згідно з п.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на означене наказ від 01.12.2016 року № 1290 є правомірним та відповідачем безпідставно не допущено позивача до перевірки.
Водночас судом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області №180-п від 16.01.2018р. перенесено терміни документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Укрспецналадка», яку було призначено наказом від 01.12.2016р. №1219.
Зважаючи на те, що контролюючим органом на даний час вже фактично проведено перевірку відповідача задля забезпечення проведення якої і ставилося питання про застосування умовного адміністративного арешту через первинне недопущення підприємством посадових осіб контролюючого органу, підстави для застосування такого адміністративного арешту наразі відпали, оскільки останній відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України є саме винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом, а у даному випадку такий обовязок (допущення до перевірки) підприємством виконано.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на означене суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст.244, 245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1