Справа № 800/234/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

5 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 800/234/17

Провадження № 11-622сап18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., БританчукаВ. В., Гудими Д. А., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г. від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання незаконним і скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 10 травня 2018 року відмовив у відкритті провадження у справі в частини позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року № 283/2дп/15-17 «Про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_3. до дисциплінарної відповідальності».

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу цього суду про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 4 червня 2018 року відкрила апеляційне провадження у справі та призначила її до розгляду на 5 липня 2018 року в порядку письмового провадження.

4 липня 2018 року на електронну адресу суду надійшли заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., ГудимиД. А., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г. з підстави, передбаченоїпунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності суддів.

Сумніви та побоювання ОСОБА_3 щодо відсутності у згаданих вище суддів незалежності та неупередженості під час розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП обґрунтовані тим, що з огляду на визначені Законом України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» повноваження ВРП, цей орган вирішує професійну долю всіх суддів, у тому числі й суддів Великої Палати Верховного Суду. Тому, на думку заявника, Велика Палата Верховного Суду не відповідає поняттю незалежного та неупередженого суду у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Перевіривши наведені ОСОБА_3 на обґрунтування заяв про відвід суддів доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людиниу рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України від 2 червня 2016 року

№ 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів», що за винятком двох пунктів розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» набрав чинності 30 вересня 2016 року, Велика Палата діє у складі Верховного Суду.

За правилами частини третьої статті 23 КАС у випадках, визначених цим Кодексом, Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції.

Згідно з частиною п'ятою статті 266 КАС, яка визначає особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП, судом апеляційної інстанції у цих справах є Велика Палата Верховного Суду.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції є судом, установленим закономдля розгляду в апеляційному порядку справи ОСОБА_3 за її апеляційною скаргою на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 травня 2018 року.

Вирішуючи питання про відвід 15 суддів від розгляду справи за позовом ОСОБА_3 та постановляючи за наслідками розгляду цього питання дану ухвалу, Велика Палата Верховного Суду зважає на те, що відповідні заяви (датовані 3 липня 2018 року) подані в одній справі з одних і тих же підстав, тобто за об'єктивними ознаками ці заяви фактично є єдиним зверненням до суду з відводом зазначених вище суддів Великої Палати Верховного Суду.

За таких обставин, з огляду на закріплені у параграфі 2 глави 2 розділу І та статті 40 КАС правила інстанційної юрисдикції й порядок вирішення заявленого відводу, іншого суду для вирішення питання про відвід 15 суддів такого колегіального органу Верховного Суду, як Велика Палата законодавством не встановлено.

Відповідно до статті 36 КАС суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими».

Проте, ОСОБА_3 не навела, а суд не встановив обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість або необ'єктивність вказаних у заявах про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду щодо позивача чи обставин цієї справи, а також інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС, які б унеможливлювали розгляд справи вказаними суддями та викликали необхідність їх відводу.

Окрім наведеного, Велика Палата Верховного Суду також бере до уваги те, що в разі задоволення відводу 15 її суддям апеляційний перегляд оскарженої ОСОБА_3ухвали суду першої інстанції може не відбутися, оскільки формально не існуватиме складу суду, встановленого для цього законом. За такої правової ситуації ОСОБА_3 може бути позбавлена передбаченого статтею 129 Конституції України права на апеляційний перегляд справи. У поєднанні з наведеними вище аргументами настання такої ситуації є неприпустимим.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 36, 40 та 266 КАС, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяв ОСОБА_3 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду АнтонюкН. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., ПрокопенкаО. Б., РогачЛ. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., УркевичаВ. Ю., ЯновськоїО. Г. від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним і скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: Н.О. Антонюк Н.П. Лященко
С.В. БакулінаЛ.І. Рогач
В.В. БританчукІ.В. Саприкіна
Д.А. ГудимаО.М. Ситнік
О.С. ЗолотніковО.С. Ткачук
О.Р. КібенкоВ.Ю. Уркевич
В.С. КнязєвО.Г. Яновська
Л.М. Лобойко