Справа № 2-а-98/10
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 2-а-98/10

адміністративне провадження № К/9901/29433/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П., судді - Гриців М.І., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 12.06.2017р. (головуючий суддя - Василенко О.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017р. (головуючий суддя - Твердохліб В.А., судді - Бужак Н.П., Троян Н.М.) у справі за її позовом до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2009 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати перерахунок її пенсії у січні 2006 році таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язати відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2006р. врахувати її заробітну плату з індивідуальним коефіцієнтом 3,51521 та зобов'язати виплатити різницю пенсії за період з 01.01.2006р. по теперішній час, з урахуванням збільшення страхового стажу у 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 роках відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просила поновити їй строк звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що під час перерахунку пенсії у 2006 році відповідач безпідставно зменшив їй індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з 3,51521 на 1,92544, внаслідок чого при наступних перерахунках після прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона була позбавлена права на збільшення пенсії.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015р. встановлено відсутність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України з огляду на відмінність спірних правовідносин у справі №2-а-233/08.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 12.06.2017р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

В обгрунтування касаційної скарги позивач посилалась на те, що їй не було відомо, що після проведення перерахунку пенсії у 2006 році коефіцієнт її заробітної плати зменшився з 3,51521 до 1,92544, а також не була повідомлена працівником управління Пенсійного фонду про те, що після здійснення вибору між двома пенсіями за віком в сторону надання переваги пенсії з визначенням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,92544, розмір її пенсії при подальшому перерахунку зменшиться.

Також посилається на те, що про зменшення розміру індивідуального коефіцієнту заробітної плати вона дізналась у 2008 році після звернення до Пенсійного фонду за роз'ясненням нарахування її пенсії, в зв'язку з чим вважає, що строк звернення до суду нею не пропущено.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу посилався на безпідставність викладених у ній мотивів, зазначив про те, що позивачу було відомо про зміну коефіцієнту заробітної плати при проведенні розрахунку її пенсії, а також наголосив на пропуску строку звернення до суду із даним позовом, просив касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з 03.03.1998р. перебуває на обліку у Кагарлицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області (правонаступник Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області), отримує пенсію за віком та продовжує працювати педагогом у Богуславському гуманітарному коледжі ім. І.С. Нечуя-Левицького.

З 01.01.2004р. позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу роботи 37р. 8м. 26дн. та коефіцієнту заробітної плати 3,51521.

11.01.2006р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з додаванням страхового стажу та із більшого заробітку. При цьому надала до Пенсійного фонду довідку про заробітну плату, видану Богуславським гуманітарним коледжем ім. І.С. Нечуя-Левицького, за період з 01.11.1992р. по 31.10.1996р. для включення її для перерахунку пенсії та документи про трудовий стаж.

На підставі розпорядження №132724 від 14.03.2006р. відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016р., розмір якої склав 623,02 грн.

Відповідно до роз'яснень працівника Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області перерахунок пенсії позивача було можливо здійснити з більшого стажу при коефіцієнті заробітної плати 3,51521, при якому розмір пенсії становив би 512,83 грн, або ж із додаванням стажу та із більшого заробітку при коефіцієнті 1,92544, при якому розмір пенсії складав 623,02 грн.

12.02.2008р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з додаванням стажу та з більшого заробітку. Відповідачем проведено перерахунок пенсії відповідно до поданої заяви та змінено при цьому індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії 1,87517. Розмір пенсії після перерахунку склав 1211,06 грн.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та внесенням змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонерам, які отримували пенсії в обчисленні та перерахунку яких застосовувалися показники середніх заробітних плат в галузях економіки за 2002 - 2005 роки, при коефіцієнті заробітної плати 3,51521, з 01.01.2008р. здійснено перерахунок пенсій, після чого їх розмір став значно вищим ніж пенсія, яку отримувала позивач.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом.

В подальшому позивач зверталась до відповідача у 2010, 2012, 2014 роках із заявами про перерахунок пенсії аналогічного змісту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди виходили з того, що відповідач, надавши роз'яснення позивачу щодо перерахунку та здійснивши перерахунок пенсії за поданою позивачем заявою, не порушив право останньої на вибір більш вигідного для неї варіанту перерахунку пенсії, оскільки пенсія була перерахована позивачу у максимально можливому розмірі.

Крім того, суди виходили з того, що позивач, звернувшись до суду 23.02.2009р., пропустила передбачений статтею 99 КАС України (в редакції станом на час звернення до суду) річний строк звернення до суду, а відповідач в свою чергу наполягав на застосуванні передбачених статтею 100 КАС України наслідків пропуску строку звернення до суду.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що перерахунок пенсії позивача здійснено на підставі особисто поданої нею письмової заяви та відповідної довідки про заробітну плату, з врахуванням обраного нею варіанту перерахунку, без будь-якого примусу чи обману.

Посилання позивача на те, що подана заява стосувалась перерахунку пенсії виключно з додаванням стажу не відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, оскільки із змісту заяви вбачається, що позивач просила здійснити перерахунок пенсії не лише з додаванням стажу, а також із більшого заробітку, що в свою чергу передбачало зміну коефіцієнту заробітної плати.

При цьому до заяви позивач додала довідку про заробіток за періоди, з яких раніше пенсія не обчислювалась, що також вказує на бажання позивача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зміни заробітної плати.

Крім того, статтею 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено можливість перерахунку пенсії застрахованим особам, які після її призначення продовжують працювати, або із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Таким чином, перерахунок пенсії працюючим пенсіонерам не виключає можливість зміни заробітної плати, яка враховується при обчисленні розміру пенсії, і відповідно зміни при цьому індивідуального коефіцієнту.

Доводи позивача з приводу того, що подана заява про перерахунок пенсії не відповідала встановленим до неї вимогам і не могла бути підставою для перерахунку пенсії також є безпідставними, оскільки заяву складено позивачем на затвердженому бланку, відповідачем таку заяву розглянуто і здійснено відповідний перерахунок пенсії, а позивач, в свою чергу, при подальших перерахунках пенсії у 2008, 2010, 2012 роках продовжував подавати заяви аналогічного змісту.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що про порушення своїх прав відповідачем під час перерахунку пенсії у березні 2006 року вона дізналась лише у січні 2008 року, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що звернення позивача до суду пов'язане із змінами у законодавстві у 2008 році, внаслідок чого позивач вирішила, що під час перерахунку пенсії у 2006 році відповідачем було порушено її права.

Крім того, після перерахунку пенсії у березні 2006 року позивач отримувала перераховану пенсію впродовж 2006, 2007 та 2008 років і лише у грудні 2008 року звернулась до суду з даним позовом.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в лютому 2008 року відповідачем проведено повторний перерахунок пенсії позивача на тих же умовах, що і у березні 2006 року і на підставі аналогічної за змістом заяви позивача.

Такий перерахунок уже був предметом судового контролю і рішенням Богуславського районного суду Київської області від 18.11.2008р. відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання з січня 2008 року здійснити перерахунок пенсії з врахуванням коефіцієнту заробітної плати 3,51521.

Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що після проведеного у березні 2006 року перерахунку пенсії позивач отримувала таку пенсію протягом значного проміжку часу, протягом якого за її заявою було здійснено новий перерахунок пенсії, а звернення позивача до суду з даним позовом відбулось у зв'язку із змінами у законодавстві, до прийняття яких позивач фактично не вважала свої права порушеними.

Такі обставини справи та поведінка позивача вказують на те, що звернення з цим позовом до суду пов'язане не з можливим порушенням її прав під час перерахунку пенсії у 2006 році, а із змінами у законодавчому регулюванні в питанні перерахунку раніше призначених пенсій, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 12.06.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

М.І. Гриців

В.М. Кравчук