Справа № 1414/540/2012
Суддя: Циганок В. Г.
Дата ухвалення: 2012-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/540/2012
Провадження № 2-а/1414/182/2012р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Спільній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіальної Державної інспекції праці у Миколаївській області про скасування постанови № 14-01-028/0007-0007 від 27.01.2012 року по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до Територіальної Державної інспекції праці у Миколаївській області про скасування постанови № 14-01-028/0007-0007 від 27.01.2012 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що Територіальною Державною інспекцією праці у Миколаївській області 22.12.2011 року була проведена перевірка дотримання законодавства України про працю, загальнообов'язкового державного соціального страхування на Комунальному підприємстві Експлуатаційне лінійне управління автодоріг.

В результаті даної перевірки директору комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг ОСОБА_2 було внесено припис № 14-01-097/0087-0077 щодо усунення порушень законодавства України про оплату праці.

На підставі постанови № 14-01-028/007-0007 від 27.01.2012 року Начальником відділу контролю за додержанням законодавства про працю- заступником Головного державного інспектора праці у Миколаївській області ОСОБА_3 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 200 грн.

Між тим позивач вважає, що в його діях склад адміністративного правопорушення відсутній, так як вимоги припису, отриманого ним, виконано в повному обсязі, який дозволено фінансовим станом підприємства.

Позивач повідомлений своєчасно та належним чином в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений своєчасно та належним чином, підтвердження поважності причини неявки суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним с- судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та склад правопорушення доводиться поданням доказів.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. Зазначені протокол та постанова перевірялись судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, неупереджено, добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що позивач порушив чинне законодавство про працю.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КупАП України.

Таким чином, за результатами первинної перевірки 22.12.2011 року директор комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг ОСОБА_2 було внесено припис № 14-01-097/0087-0077 щодо усунення порушень законодавства України про оплату праці.

Пунктом 1 припису було передбачено забезпечити виплату поточної заробітної плати працівникам підприємства з додержанням ч. 1 ст. 115 КзпП України. Повторною перевіркою встановлено, що відповідно до п.3.2.16 доповнень та змін до діючого на підприємстві колективного договору від 11.07.2011 року, заробітна плата працівникам підприємства повинна виплачуватись два рази на місяць, а саме заробітна за 1 половину місяця повинна бути виплачена 22 числа, остаточний розрахунок 7 числа кожного місяця. На час первинної перевірки заробітна плата за 1 половину грудня 2011 року не була виплачена працівникам підприємства.

Повторною перевіркою встановлено, що згідно зі зведеною відомістю нарахування заробітної плати за грудень 2011 року, заробітна плата за вказаний місяць нарахована в сумі 302100, 99 грн.

Перевіркою відомості нарахування коштів № 72 (заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників) встановлено, що заробітна плата за грудень 2011 року в порушення п.1 припису та ч. 1 ст. 115 КЗпП України виплачена лише частково, 31 працівнику підприємства в сумі 45777, 86 грн., що підтверджує відомості нарахування коштів № 72, отримана установою банку 16.01.2012 року. За відомістю нарахування коштів№ 73 від 24.01.2012 року відносно шести працівників на суму 6041, 35 грн. здійснено виплату допомоги з тимчасової непрацездатності.

На час повторної перевірки заробітна плата за грудень 2011 року не виплачена на суму 186871, 41 грн. відносно 78 працівників. Таке ж порушення п.1 припису, ч. 1 ст. 115 КЗпП України допущено на підприємстві ще відносно 66 працівників, яким на час повторної перевірки не виплачено заробітну плату за грудень 2011 року (список працівників, яким не виплачено заробітну плату за грудень 2011 року, додається до акту перевірки). Таким чином, п. 1 припису не виконано.

На час повторної перевірки на підприємстві в порушення ч.І ст. 115 КзпП України заробітна плата за першу половину січня 2012 року, термін виплати якої відповідно до умов колективного договору настав 22 січня 2012 року, не нарахована та відповідно не виплачена відносно 107 працівників підприємства. Як письмово пояснила в ході перевірки головний бухгалтер підприємства ОСОБА_4, причиною ненарахування працівникам заробітної плати за першу половину січня 2012 року є те, що до бухгалтерії керівниками підрозділів не надано поточні табелі обліку використання робочого часу.

Вказане свідчить про подовження порушення на підприємстві вимог ч. 1 ст. 115 КзпП України, відповідно до якої заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, що свідчить про невиконання вимог п. 1 припису.

Пунктом 2 припису передбачено забезпечити надання звільненим в 2011 році працівникам підприємства письмової інформації про належні їм на час звільнення суми коштів. Первиною перевіркою зазначене порушення вимог ст. 116 КзпП України було зафіксовано відносно звільнених працівників.

Повторною перевіркою встановлено, що в порушення п. 2 припису та ст. 116 КзпП України звільненим працівникам не надано письмової інформації про належні їм на час звільнення суми коштів.

Пунктом 3 припису передбачено відповідно до ст. 15 Закону України Про оплату праці працівників підприємства в першочерговому порядку. Згідно з довідкою про використання коштів за період з грудня 2011 року до січня 2012 року встановлено, що в грудні 2011 року на рахунок та в касу підприємства надійшло 1 мільйон 586, 6 тисяч грн. Із вказаної суми коштів на оплату праці використано 432, 1 тисячі грн., на сплату податків та інших обов'язкових платежів в грудні 2011 року використано 409, 5 тисяч грн. На інші видатки при невиплаченій заробітній платі за грудень 2011 року витрачено 745, 0 тисяч грн. Зокрема, за даними бухгалтерії підприємства в грудні 2011 року на відсотки за користування кредитом спрямовано 213, 3 тисячі грн., на придбання солі витрачено 215 тисяч грн., за авто послуги сплачено 135 тисяч грн., на послуги електроенергії, зв'язку, придбання запчастин та матеріалів спрямовано 151,4 тисячі грн., на послуги субпідряду спрямовано 30, 3 тисячі грн.

В січні 2012 року на рахунок та в касу підприємства надійшло 402, 8 тисяч грн., з яких на оплату праці використано 45,8 тисяч грн., на сплату податків та інших обов'язкових платежів спрямовано 146, 2 тисячі грн., на інші видатки при невиплаченій заробітній платі спрямовано 60,0 тисяч грн. Вказані вище суми коштів, які на підприємстві спрямовано на сплату податків та інші видатки при невиплаченій заробітній платі, свідчать про невиконання п.З припису та порушення вимог ст. 15 Закону України Про оплату праці, що є правопорушенням, передбаченим ст. 188-6 КУпАП України. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови по справах про адміністративні правопорушення» суд, розглядаючи такі справи, повинний перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом, чи є в діях даної особи ознаки провини, за яку законом передбачена відповідальність і його провина в його здійсненні, чи правильні висновки органу (посадової особи), що виносив постанову про тяжкість скоєного правопорушення і наявність обтяжуючих обставин, чи накладене стягнення з урахуванням помякшуючих обставин, майнового положення особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийнята відповідачем постанова, щодо накладання на позивача адміністративного штрафу у розмірі 1 200, 00 грн., є обґрунтованою та відповідає чинному законодавству та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. З ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративні правопорушення, а саме: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящій орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП України особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита

Керуючись ст. ст. 11,70,71,159-163,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіальної Державної інспекції праці у Миколаївській області про скасування постанови № 14-01-028/0007-0007 від 27.01.2012 року по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Г. Циганок