Справа № 809/1754/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/2403/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року, ухвалене головуючим суддею Кафарським В.В. об 11:21 у м. Івано - Франківську, повний текст складений 06.02.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно - інвестиційний центр» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. про скасування рішення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. про визнання переказу коштів (транзакції) на загальну суму 45 341,48 грн., здійсненого ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 року на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», що належить позивачу нікчемним та зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_2 в розмірі 45 341,48 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року позов задоволено частково: зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_2 в розмірі 45 341 (сорок п'ять тисяч триста сорок одна) грн. 48 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Смолій Б.В. оскаржив рішення суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не досліджена правова природа договору позики №980-045-000219019 від 11.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр», тому суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах граничного розміру відшкодування. Звертає увагу на те, що договір позики є двостороннім, укладений позивачем безпосередньо з ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр», без участі банку, як повіреного, а кошти, що вносились/ отримувались за таким договором за своєю природою не є вкладом згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Покликається на те, що правочини, які вчинені у період заборони банку вчиняти будь - які операції є нікчемними з підстав, встановлених ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, зазначає, що фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалось - операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі банку, за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунках фінансових компаній в ПАТ «Банк Михайлівський».

Просить апелянт скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено обмежень в частині надходження коштів вкладу, зокрема, не встановлено, що вкладом є лише кошти, внесені безпосередньо вкладником. Звертає увагу на те, що з моменту повернення позики від ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» позивач не є позикодавцем, його правовідносини з небанківською фінансовою установою припинились, а кошти, які надійшли на поточний рахунок позивача в банк - є банківським вкладом. Покликається на те, що нікчемність договору , укладеного між банком та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» не свідчить про нікчемність договору банківського рахунку з позивачем, а саме по собі отримання ПАТ «Банк Михайлівський» коштів на рахунок згідно з укладеним договором не призводить до автоматичного визнання такого переказу нікчемним, оскільки це суперечить чинному законодавству.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги провести за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір № 980-045-000001575 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», відповідно до якого на ім'я ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні (т.1 а.с. 22).

Таким чином, позивач набув прав вкладника з 11.04.2016 року.

11.04.2016 року між позивачем (сторона 1) та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» (сторона 2) укладено договір № 980-045-000219019, згідно умов якого сторона 1 передає стороні 2 у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а сторона 2 зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (т.1 а.с. 23). Відповідно до вказаного договору на поточний рахунок позивача внесено 36 520 грн., що передані ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр». Переказ даних коштів підтверджується квитанцією № QS492701 від 11.04.2016 року (т.1 а.с. 25).

06.05.2016 року у зв'язку із домовленістю ОСОБА_2 та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» збільшити суму коштів на загальну суму 8 580 грн., укладено додаткові угоди до договору 980-045-000219019 від 11.04.2016 року. Відповідно до додаткових угод внесено на поточний рахунок загальну суму 8 580 грн., яку передано ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр». Внесення коштів підтверджується квитанціями №986395 від 06.05.2016 року та № 2925944 від 06.05.2016 року (т.1 а.с. 26).

Відповідно до умов договору № 980-045-000219019 ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повертає грошові кошті та відсотки позивачу на рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2.

19.05.2016 року здійснено дострокове повернення коштів на поточний рахунок позивача відповідно до вищезазначеного договору, включаючи відсотки за користування коштами, що підтверджується випискою по особовим рахункам від 22.12.2017 року (т.1 а.с. 222) та витягом з додатку 2 до акту № 3 від 01.06.2016 року (т.1 а.с. 236).

Того ж дня між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний цент» укладено договір відступлення права вимоги №2, за яким ТзОВ «Кредитно-інвестиційний цент» зобов'язалось відступити банку права вимоги, належні ТзОВ «Кредитно-інвестиційний цент», за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами (т.1 а.с. 186-187).

На підставі рішення Національного банку України № 14/БТ від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 від 23.05.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4

13.06.2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, яким продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління НБУ № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", згідно з яким всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» делеговано Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року.

Судом встановлено, що листом № ЗГ1/14236 від 31.01.2017 року ОСОБА_2 повідомлено про нікчемність правочину, а саме, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 року в розмірі 241,48 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-045-000219019 від 11.04.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належить позивачу та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 року в розмірі 45 100,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-045-000219019 від 11.04.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належить позивачу є нікчемним на підставі ст. 215-216 Цивільного кодексу України, ст. 37 та п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т.1 а.с. 28).

Листом № ЗГ/22255 від 26.09.2017 року, у відповідь на заяву позивача, отриману ПАТ «Банк Михайлівський» 16.01.2017 року, ОСОБА_2 повідомлено про відсутність правових підстав для включення інформації про нього до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування за вкладами за рахунок коштів фонду гарантування вкладів фізичних осіб (т. 1 а.с. 29).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, однак, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу. Оскільки порушуються права позивача на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, суд першої інстанції вважав, що необхідно зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_2 в розмірі 45 341 (сорок п'ять тисяч триста сорок одна) грн. 48 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування рішення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. про визнання переказу коштів (транзакції), здійсненого ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача нікчемним, суд виходив з того, що лист відповідача № ЗГ1/14236 від 31.01.2017 року, яким повідомлено про нікчемність правочину, не є рішенням в розумінні розпорядчого документу, що приймається певною особою чи органом для розв'язання якогось питання, тобто не має юридичної сили.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» №2121-III від 07.12.2000, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2121-III), встановлені критерії за наявності яких Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних. Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства, у тому числі, нормативно-правових актів Національного банку України.

Національний банк України протягом 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних має право прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 Закону №2121-III Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі неприведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства, у тому числі, нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Покликання апелянта на те, що договір позики є двостороннім, укладений позивачем безпосередньо з ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр», без участі банку, як повіреного, а кошти, що вносились/ отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Вкладом, відповідно до частини 1 ст.2 Закону №4452-VI, є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

З метою захисту прав фізичних осіб Законом України №5390 від 15.11.2016 року, який набрав чинності з 19.11.2016 року, розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4452-VI доповнено пунктом 15 такого змісту: до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила чи надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст.26 Закону №4452-VI встановлено вичерпний перелік підстав за наявності яких Фонд не відшкодовує кошти.

З приводу покликань апелянта на те, що правочини, які вчинені у період заборони банку вчиняти будь - які операції, є нікчемними з підстав, встановлених ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначено Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14від 09.08.2012 року (далі - Положення №14), відповідно до пункту 5 Розділу ІІ якого уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону.

Пунктами 2 та 5 Розділу ІІІ Положення №14 Фонд складає на підставі Переліку реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Апеляційний суд зазначає, що наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З аналізу наведених норм вбачається, що право уповноваженої особи перевіряти правочини на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання правочину нікчемним, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

При цьому відшкодування коштів триває з моменту прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та завершується в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Як встановлено, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 року затверджений Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення (далі - Порядок №826), відповідно до п.1 Розділу ІІ якого протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів нікчемності таких правочинів (укладених договорів), виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку (п.3 Розділу ІІ Порядку №826).

Перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку (п.5 Розділу ІІ Порядку №826).

Пунктами 7 та 8 Розділу ІІ Порядку №826 встановлено, що за наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом(ами) перевірки.

Уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені у ньому, та у разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ та вчиняє інші необхідні дії. У розпорядчому документі зазначається інформація про наявність/відсутність обґрунтованих підстав нікчемності правочинів (договорів) та обов'язково додається перелік нікчемних правочинів (договорів) із зазначенням номера рахунку/договору, назви операції, підстави нікчемності (норма закону) щодо кожного правочину (договору). Про прийняте рішення уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та у разі потреби - правоохоронні органи. У листі сторонам нікчемного правочину (договору) обов'язково зазначаються підстава застосування наслідків нікчемності правочину (норма закону) та інформація щодо порядку застосування наслідків нікчемності.

Як встановлено судом першої інстанції, для виконання вимог зазначених нормативно-правових актів уповноваженою особою забезпечено здійснення перевірки правочинів на предмет виявлення ознак нікчемності договорів.

Як вбачається зі змісту повідомлення ПАТ «Банк Михайлівський» №ЗГ1/14236 від 31.01.2017 року, ОСОБА_2 повідомлено що переказ коштів (транзакція), здійснений ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 року в розмірі 241,48 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-045-000219019 від 11.04.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належить позивачу (ІПН НОМЕР_1) та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 року в розмірі 45 100,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-045-000219019 від 11.04.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належить йому (ІПН НОМЕР_1) є нікчемним на підставі ст. 215-216 Цивільного кодексу України, ст. 37 та п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т.1 а.с. 28).

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ Порядку №826 правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до положень ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п.1); банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п.7); здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

При цьому, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління НБУ №492від 12.11.2003 року (далі - Інструкція №492) встановлено, що за договором банківського рахунку банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки - рахунки, що відкриваються банком клієнтам на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (п.1.8). За поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (п.5.1). За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності (п.5.8).

Відповідно до п.1.37 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001 року розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень та обставин справи дає підстави апеляційному суду дійти висновку, що відкриття поточного рахунку на ім'я позивача та перерахування Банком коштів з рахунку юридичної особи на поточний рахунок фізичної особи з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-045-000219019 від 11.04.2016 року» та «оплата процентів по договору №980-045-000219019 від 11.04.2016 року» є послугою, що надається Банком, яка не підпадає під перелік, визначений частині 4 ст.26 Закону №4452-VI, кошти за якою не відшкодовуються Фондом.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до положень ст.1046 Цивільного кодексу України договір позики передбачає повернення отриманих позичальником коштів позикодавцеві.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено протиправність переказу коштів за дорученням юридичної особи з її поточного рахунку на поточний рахунок фізичної особи, а також, що регулятором заборонено банку вчиняти таку операцію, водночас, з аналізу вказаних законодавчих положень ознак протиправності таких дій банку апеляційним судом не встановлено.

Оскільки апелянтом не наведено і судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору у досліджуваному випадку, то дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПAT «Банк Михайлівський» щодо неподання додаткової інформації про ОСОБА_2, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є протиправними, наслідком чого є зобов'язання вчинити такі дії.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, оскільки судове рішення першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 809/1754/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складене 06.07.2018 року