Справа № 303/2652/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4660/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_6 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2018 року у справі № 303/2652/18 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану ОСОБА_6 про примусове видворення іноземця,-

суддя в 1-й інстанції - Куцкір Ю.Ю.,

час ухвалення рішення - 17.05.2018 року, 12:51 год,

місце ухвалення рішення - м. Мукачів,

дата складання повного тексту рішення - 17.05.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із позовною заявою до громадянина Афганістану ОСОБА_6 про примусове видворення іноземця за межі території України.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05.05.2018 року відповідач незаконно, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, на літаку, перетнув державний кордон України в Угорщину на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Вилок» в районі 90 прикордонного знаку, на території Вилоцької сільради Виноградівського району Закарпатської області, однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Угорщини та того ж дня, в пункті пропуску «Вилок» Мукачівського прикордонного загону, на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтоварством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. В подальшому, відповідно до ст.263 КУпАП, його було затримано на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення. Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст.4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, документи, що посвідчують особу та дають право виїхати з України відсутні, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, коштів на повернення, внесення застави не має, проте має намір потрапити до країн Західної Європи нелегальним шляхом

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2018 року у справі № 303/2652/18 позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2018 року у справі № 303/2652/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 05.05.2018 року о 18 год. 45 хв. в пункті пропуску «Вилок», громадянин Афганістану ОСОБА_6 був переданий на територію України представниками прикордонної поліції Угорщини в порядку реадмісії, після чого затриманий за незаконний перетин державного кордону з України в Угорщину на напрямку 90 прикордонного знаку поза пунктами пропуску без документів, що посвідчують особу, який відбувся 05.05.2018 року на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Вилок», що знаходиться на території Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області. Своїми діями порушив ст.9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Крім цього, документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні, а також відсутній документ, що дає право на виїзд з України, українською мовою не володіє, родичів та території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема, копією протоколу про адміністративне затримання від 05.05.2018 р.; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 05.05.2018 р.; копією Акта приймання -передавання особи від 05.05.2018 р., копією Протоколу прикордонно-представницької зустрічі від 05.05.2018.

07.05.2018 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного штабу Мукачівського прикордонного загону відносно громадянина Афганістану ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнято рішення про примусове повернення з України.

Вважаючи, що зазначених вище підстав є достатньо для видворення іноземця за межі України, позивач звернувся в суд з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для законного перебування на території України відповідач не має. Так, зокрема, у нього відсутні документи, що посвідчують особу та дають право офіційно перебувати в України та виїхати з України, українською мовою відповідач не володіє, родичів на території України, які могли б надати допомогу в поверненні до країни походження, коштів на повернення, внесення застави немає, проте має намір на потрапити до країн Західної Європи нелегальним шляхом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI (зі змінами та доповненнями; надалі - Закон №3773-VI).

Статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Так, зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ст. 26 вказаного вище Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону №3773-VI один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту державного кордону.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону №3773-VI).

Крім того, вказана вище норма щодо строку передбачена й Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією ДПС, Службою безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за №806/21119 (надалі - Інструкція), (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). Так, згідно з п.2.1 Інструкції, у рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець повинен виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення, а іноземець зобов'язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Враховуючи вищенаведені правові норми статей 26 і 30 Закону №3773-VI, примусовому видворенню передують дві обставини, а саме: - прийняття рішення про примусове повернення, яке відповідає усім вимогам чинного законодавства та встановленій формі; - ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що Рішення щодо відповідача від 07.05.2018 не містить строку, протягом якого іноземець повинен виїхати з України, що унеможливлює встановлення факту ухилення від виїзду, та є грубим порушенням норм Закону №3773-VI.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що громадянин Афганістану, починаючи з часу його затримання по даний час перебуває в умовах фактичної ізоляції (в пункті тимчасового перебування), що унеможливлює реальне добровільне виконання рішення про примусове повернення іноземця з України. До того ж, в матеріалах справи немає даних про те, що відповідач отримав належне роз'яснення правових наслідків своїх дій, а також мав можливість отримати правову допомогу та оскаржити дане рішення до суду.

Відтак, враховуючи усе вищенаведене, невідповідність Рішення вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що у відповідності до ст.30 та частин 1 і 5 ст.26 Закону №3773-VI застосування щодо громадянина Афганістану примусового видворення є неприпустимим.

Відповідно до положень ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги викладене вище, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору надав неналежну правову оцінку фактичним обставинам справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2018 року у справі № 303/2652/18 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 06.07.2018 року