Справа № 591/6873/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бурда Б.В.

03 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 591/6873/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідачів: Карнаух В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16.04.2018 по справі № 591/6873/17, ухвалене в м. Суми, вул. Академічна, 13, 40030, о 16:34, повний текст рішення складено 17.04.2018р.

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради , Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам

про скасування рішення та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2017р. позивач, ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3.), звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради та Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- скасувати рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол № 24 від 22.06.2017) відносно позивача;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити компенсаційні виплати на продукти харчування потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії за період з 01.08.2014р. по 01.03.2017р. в розмірі 10720,20 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС на інвалідом 2 групи. В березні 2017р. позивач звернувся із заявою про виплату йому компенсації на продукти харчування з 01.08.2014р., проте рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 22.06.2017р. йому відмовлено у відновленні вказаних виплат з тих підстав, що він звернувся з вказаною заявою після спливу трьох місяців від дня зміни місця проживання.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.04.2017р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (місце знаходження м. Суми площа Незалежності, 2) оформлене протокол № 24 від 22.06.2017 в частині відмови ОСОБА_3 ( зареєстрований: АДРЕСА_1; фактично проживає: АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_1) у поновленні компенсаційної виплати на продукти харчування потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 травня 2016 року.

Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (місце знаходження: м. Суми вул. Харківська, 35, ) відновити та провести виплати ОСОБА_3 ( зареєстрований: АДРЕСА_1; фактично проживає: АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_1) компенсаційну виплату на продукти харчування потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 травня 2016 року по 27 лютого 2017 року.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, Виконавчий комітет Сумської міської ради подали апеляційні скарги, в яких, вказуючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просили скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

18.06.2018р. позивачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідачів, в суді апеляційної інстанції, підтримала доводи апеляційних скарг та просила суд їх задовольнити.

представник позивача наполягав на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території м. Донецьк, який з 05.09.2014р. по 01.05.2016р. перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, а з 01.05.2016р. перемістився до м. Суми та з того часу перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради.

Відповідно до копій посвідчень (а.с. 9, 22), довідки МСЕК (а.с. 20), та експертного висновку (а.с. 21) позивач є учасником ліквідації аварії наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 1, інвалідом 2 групи внаслідок захворювання отриманого у зв'язку з роботами на ЧАЕС та виконанням обов'язків військової служби.

Рішенням комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 07.04.2017р., яке оформлене протоколом №13 позивачу призначено (відновлено) виплату компенсаційних виплат на продукти харчування потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи з 28.02.2017 року (а.с. 72)

Судом встановлено, що після взяття на облік у Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради, 28.02.2017р. позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про відновлення йому компенсаційних виплат на продукти харчування з 01.08.2014р.

Рішенням комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 22.06.2017р., яке оформлене протоколом №24 позивачу відмовлено у відновленні вказаних виплат на підставі абз. 5 п. 3 Постанови КМУ від 20.09.2015 року №936, оскільки заява подана після спливу трьох місяців після зміни місця проживання та у зв'язку з тим, що у період з 18.11.2015р. по 22.05.2016р. позивач перебував на обліку в управлінні соцзахисту населення Білопільської райдержадміністрації (а.с. 71).

Після переміщення позивача з тимчасово непідконтрольної території Донецької області, позивач став мешкати у с. Ворожба Білопільського району Сумської області та перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Білопільської райдержадміністрації Сумської області до 01.05.2016р., вказане вище підтверджується довідками (а.с. 8, 10).

З довідки виданої Департаментом соціального захисту населення СМР 23.05.2016р. вбачається, що у м. Суми позивач перемістився 01 травня 2016 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване позивачем рішення від 22.06.2017р., яке оформлене протоколом №24, не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до Постанови КМУ № 936 від 20 вересня 2005 року "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян, у тому числі пенсіонерів.

З наведеного вбачається, що питання здійснення спірних виплат у період до 01.05.2016р. виходить за межі повноважень відповідачів, оскільки позивач у вказаний період (до 01.05.2016р.) на території м. Суми не проживав.

Стосовно відмови у поновленні компенсаційних виплат позивачу у період з 01.05.2016р., колегія суддів зазначає наступне.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5.11.2014 №637 установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим КМ від 01.10.2014р. №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Умовами призначення та продовження виплати внутрішньо переміщеним особам є: перебування внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно з п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМ від 01.10.2014 №509 (у редакції постанови КМ від 08.06.2016 №352), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 Закону та абз.6 цього пункту. Довідка, видана до 20.06.2016, яка не скасована та строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 Закону.

Судами встановлено, що довідка про взяття позивача на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною. Доказів про її скасування відповідачами не надано.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Відповідно до п.71 порядку №509, у разі наявності підстав, передбачених ст.12 закону, МВС, НП, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до ст. 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Так дійсно, п. 3 Постанови КМУ від 20.09.2015 року визначено, що у разі зміни зареєстрованого місця проживання (перебування) постраждала особа для отримання виплат за новим місцем проживання (перебування) подає заяву не пізніше ніж через три місяці.

В той же час, відповідно до преамбули Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв'язання пов'язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як: - забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Положеннями вказаного Закону визначенні основні засади щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки, відповідно до частини першої статті 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Судом встановлено, що у період з 01.05.2016р. по 27.02.2017р. позивач, маючи право на отримання спірної компенсаційної виплати гарантованої державою йому, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не отримав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає в себе право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту; засади регулювання шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Однак, відмовляючи у відновленні соціальної допомоги, відповідач послався лише на положення Постанови КМУ №936 та безпідставно не взяв до уваги наведені вище вимоги Закону. При цьому, відповідачі безпідставно послалися на той факт, що позивач у м. Суми перемістився 23.05.2016 року, оскільки даний висновок суперечить довідці виданій Департаментом соціального захисту СМР, що наведена вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень на яких покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довели правомірність своїх дій та рішень в частині, що стосується відмови позивачу у відновленні спірних компенсаційних виплат у період з 01.05.2016р. по 27.02.2017р., а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 16.04.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг відповідачів колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16.04.2018 по справі № 591/6873/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 09.07.2018.