Справа № 821/1922/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1922/17

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 27.02.2018 р.) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, в якому просила суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.07.2016 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення податкового органу є неправомірним, оскільки воно ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ФОП ОСОБА_1 26.03.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання суду 2-ї інстанції сторони не прибули з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В травні 2016 року, співробітниками ГУ ДФС у Херсонській області, на підставі наказу «Про проведення фактичних перевірок» №201 від 05.05.2016 року, згідно зі ст.ст.20,75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, було проведено фактичну перевірку суб'єкта господарської діяльності - ФОП ОСОБА_1, яка здійснює свою господарську діяльність в барі «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

За наслідками вказаної перевірки складено акт №133/21/22/14/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, в якому було зафіксовано порушення позивачем вимог пп.2.6 глави 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (затв. Постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 та за реєстр. у МЮУ 13.01.2005р. за №40/10320) та пп.44.3 ст.44 ПК України.

В подальшому, на підставі цих висновків спірного акту перевірки №133/21/22/14/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, уповноваженою особою відповідача 01.07.2016 року було прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 19369,75 грн. та №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510 грн.

Так, підставою для таких висновків акту перевірки та, як наслідок, для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень податковий орган зазначив, що позивачем не було забезпечено своєчасне оприбуткування готівкових коштів, які надійшли до каси. Тобто, до каси надходили готівкові кошти, які в КОРО оприбутковувались на наступний день після їх фактичного надходження до каси, т.б. не своєчасно (не у день одержання готівки): - Z-звіт №15 за 05.06.2014 року на суму 239,5 грн. було виконано 06.06.2014 року; - Z-звіт №66 за 23.07.2014 року на суму 100,2 грн. було виконано 24.07.2014 року; - Z-звіт №113 за 06.09.2014 року на суму 499,25 грн. було виконано 07.09.2014 року; - Z-звіт №163 за 22.10.2014 року на суму 136,8 грн. було виконано 23.10.2014 року; - Z-звіт №390 за 18.05.2015 року на суму 177 грн. було виконано 19.05.2015 року; - Z-звіт №429 за 26.06.2015 року на суму 272 грн. було виконано 27.06.2015 року; - Z-звіт №476 за 09.08.2015 року на суму 589,2 грн. було виконано 10.08.2015 року; - Z-звіт №488 за 22.08.2015 року на суму 302,5 грн. було виконано 23.08.2015 року; - Z-звіт №582 за 22.11.2015 року на суму 64,5 грн. було виконано 23.11.2015 року; - Z-звіт №595 за 05.12.2015 року на суму 1493 грн. було виконано 06.12.2015 року.

Таким чином, всього позивачем було несвоєчасно оприбутковано готівкових коштів на загальну суму 3873,95 грн.

Посадові особи під час проведення фактичної перевірки здійснили контрольну розрахункову операцію, що підтверджується фіскальним чеком № 4879 від 13.05.2016 року на суму 50 грн., а також рахунком від 13.05.2016 року на суму 50 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту вимог п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як визначено п.75.1.3. ст.75 ПК України, «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

А як видно з приписів п.п.80.1,80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Також, фактична перевірка може проводитися і на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст.19-3 цього Кодексу здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п.19-1.1.14 ст.19-1 ПКУ).

Також, як передбачено п.81.1 ст.80 ПК України, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (ПІБ фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (ПІБ фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У відповідності до приписів п.84.1 ст.84 ПК України, акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у 2-х примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПКУ, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Так, з матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу керівника ГУ ДФС у Херсонській області від 05.05.2016 року №201 «Про проведення фактичних перевірок» (який не оскаржено) було затверджено перелік платників, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок. Пунктом 3 цього наказу передбачено проведення перевірок згідно з направленнями на кожного суб'єкта або об'єкта, перевірка якого проводиться.

Далі, на підставі вказаного вище наказу перевіряючім були видані направлення від 12.05.2016 року №0456 і №0457 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що у податкового органу були усі законні підстави для проведення цієї фактичної перевірки.

Однак, як вбачається з апеляційної скарги, апелянт заперечує проти самого факту проведення фактичної перевірки за місцем здійснення нею господарської діяльності, а також вказує, що ОСОБА_2, який відповідно до акту перевірки нібито фактично виконував обов'язки «бармена», насправді не є барменом та не взагалі має відношення до її господарської діяльності.

Проте, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, критично ставиться до такої позиції позивача, оскільки факт здійснення розрахункової операції підтверджено належними доказами. До того ж, особа, яка фактично знаходилась на місці здійснення господарської діяльності позивача (т.б. в барі «ІНФОРМАЦІЯ_1») та здійснила контрольну розрахункову операцію з посадовими особами відповідача, була ідентифікована, як ОСОБА_2

Так, як вже зазначалося вище, посадові особи податкового органу в ході проведення фактичної перевірки бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснили контрольну розрахункову операцію (т.б. придбали каву та пиво), що підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальним чеком №4879 від 13.05.2016 року на суму 50 грн. та рахунком від 13.05.2016 року на суму 50 грн.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, під час судового розгляду справи судом 1-ї інстанції в якості свідків було допитано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (які безпосередньо проводили перевірку), які, в свою чергу, повідомили, що наказ про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку було вручено безпосередньо представнику платника податків - ОСОБА_2, який, в свою чергу, відмовився від надані будь-яких документів та від підпису в акті перевірки, про що було складено відповідний акт (а.с.64).

Далі, як вже зазначалося вище, за наслідками вказаної перевірки перевіряючими було складено акт №133/21/22/14/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року.

Так, по справі встановлено, що підставою для висновків акту перевірки та, як наслідок, для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, є те, що позивачем не було забезпечено своєчасне оприбуткування готівкових коштів, які надійшли до каси. До каси надходили готівкові кошти, які в КОРО оприбутковувались на наступний день після їх фактичного надходження до каси, тобто не своєчасно та не у день одержання готівки:

- Z-звіт №15 за 05.06.2014 року на суму 239,5 грн. було виконано 06.06.2014 року;

- Z-звіт №66 за 23.07.2014 року на суму 100,2 грн. було виконано 24.07.2014 року;

- Z-звіт №113 за 06.09.2014 року на суму 499,25 грн. було виконано 07.09.2014 року;

- Z-звіт №163 за 22.10.2014 року на суму 136,8 грн. було виконано 23.10.2014 року;

- Z-звіт №390 за 18.05.2015 року на суму 177 грн. було виконано 19.05.2015 року;

- Z-звіт №429 за 26.06.2015 року на суму 272 грн. було виконано 27.06.2015 року;

- Z-звіт №476 за 09.08.2015 року на суму 589,2 грн. було виконано 10.08.2015 року;

- Z-звіт №488 за 22.08.2015 року на суму 302,5 грн. було виконано 23.08.2015 року;

- Z-звіт №582 за 22.11.2015 року на суму 64,5 грн. було виконано 23.11.2015 року;

- Z-звіт №595 за 05.12.2015 року на суму 1493 грн. було виконано 06.12.2015 року.

Всього несвоєчасно оприбутковано готівкових коштів на суму 3873,95 грн.

При цьому, одночасно слід зазначити, і це сторонами не заперечується, що Z-звіти роздруковані наступною датою ніж дата надходження готівкових коштів, що підтверджується копіями самих Z-звітів.

Згідно із вимогами пп.2.6 глави 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

А абзацом 3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ №436/95) визначено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами-громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до вимог п.9 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Так, за змістом п.2 «Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» (затв. Постановою КМУ від 18.02.2002р. №199), «зміна» - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до приписів п.7 цих Вимог, усі режими роботи реєстратора, крім тих, що забезпечують усунення причин блокування, повинні блокуватися у разі: відключення механізму друкування чеків і звітів; відключення індикатора клієнта, виконаного у вигляді окремого блока; спроби зміни дати; спроби зміни опису товару або послуги (крім вартості одиниці їх виміру) після проведення першої реєстрації продажу цього товару; вичерпання ємності, несправності, відключення або заміни фіскальної пам'яті; перевищення встановленої кількості аварійних обнулень; порушення послідовності виконання операцій, передбачених програмним забезпеченням реєстратора; спроби занесення фіскальної інформації до фіскальної пам'яті, якщо в годиннику-календарі встановлено дату, що передує даті останнього Z-звіту; перевищення максимальної тривалості зміни; відсутності чекової стрічки; відсутності контрольної стрічки (у разі коли контрольна стрічка друкується одночасно з чековою); перевищення максимальної кількості розрядів чисел, що обробляються; зниження напруги до рівня, при якому не гарантується достовірна обробка та зберігання даних; спотворення даних у фіскальній пам'яті.

Крім того, у додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Отже, оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Таким чином, системний аналіз положень п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР та пп.2.6 глави 2 вищезазначеного Положення свідчить про те, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

У разі ж недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності п.9 ст.3 Закону № 265/95-ВР та пп.2.6 глави 2 Положення, до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами п.4 ст.17 Закону №265/95-ВР та абз.3 ч.1 ст.1 Указу №436/95 відповідно.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього питання була викладена і Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 13.03.2014 року по справі №21-5а14.

Далі, необхідно вказати, що блокування виконання функцій реєстратора знімається після усунення причини його виникнення, крім причин, пов'язаних з перевищенням тривалості зміни та вичерпанням ємності фіскальної пам'яті. Реєстратор повинен забезпечувати можливість повторення або завершення розпочатої до блокування та незавершеної операції (п.9 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування).

Таким чином, в разі якщо Z-звіт роздруковується в день надходження виручки то після розблокування РРО повинен забезпечити можливість завершити розпочату операцію, тобто при вчасному роздрукуванні Z-звіту РРО забезпечить можливість завершити його роздрукування.

Проте, апелянтом ні до суду 1-ї інстанції, ні до апеляційного суду не надано будь-яких належних і беззаперечних доказів на підтвердження неможливості оприбуткування готівкових коштів в КОРО у день їх фактичного надходження до каси.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність спірної перевірки та наявності у позивача встановлених порушень, у зв'язку з чим вірно відмовив у задоволенні позову.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18.06.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.В. Єщенко