Справа № 806/2073/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/2073/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Третя особа: ОСОБА_5 про визнання дій незаконними та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними щодо перевірки за її зверненням постанови від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та її скасування.

Ухвалою суду від 05.06.2018року позовну заяву після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду на 13.06.2018року за правилам спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв'язку із клопотанням Позивача щодо неможливості прибуття в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 04.07.2018року.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач письмово 15.03.2018року та 10.04.2018року зверталася до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо перевірки законності винесення державним виконавцем вказаного відділу постанови від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї (Позивача), як боржника за виконавчим провадженням, виконавчого збору в сумі 56157,22грн.

На думку представника Позивача, така постанова була винесена із грубими порушеннями вимог Закону України "Про виконавче провадження", так як були відсутні підстави для відкриття окремого провадження. Крім того, державним виконавцем безпідставно визначена сама суму виконавчого збору.

На думку представника Позивача, вказані порушення зобов'язували Відповідача за зверненням Позивача скасувати таку постанову, але Відповідачем протиправно було відмовлено в цьому.

Представник Відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, проти позову заперечив і пояснив, що Позивач як боржник за виконавчим провадженням має право оскаржувати виконавчі дії та рішення (постанови) державних виконавців виключно в судовому порядку. З цих підстав зазначені Позивачем заяви розглядалися в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", а тому у Відповідача були відсутні законні підстави щодо перевірки виконавчого провадження та скасування оскаржуваної постанови.

Представник Третьої особи, ОСОБА_5, позовні вимоги Позивача підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові.

Заслухавши доводи представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, безпосередньо та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (надалі - Закон N 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 14.05.2013року на підставі виконавчого напису № 4503 було відкрито виконавче провадження про стягнення з Позивача на користь ПАТ "БМ Банк" боргу на загальну суму 561572,20грн. В рамках даного виконавчого провадження (ВП № 37859978) державним виконавцем 30.07.2014року була винесена постанова про стягнення з Позивача, як боржника за цим виконавчим провадженням, виконавчого збору в розмірі 56157,22грн. (а.с.31).

Вказана постанова від 30.07.2014року про стягнення судового збору Позивачем не оскаржується, а тому не є предметом судового розгляду.

Судом встановлено та визнається сторонами, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 01.08.2014року було відкрито окреме виконавче провадження № 44238284 про виконання саме постанови від 30.07.2014року про стягнення судового збору (а.с.13).

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач письмово 15.03.2018року та 10.04.2018року зверталася до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо перевірки законності винесення державним виконавцем вказаного відділу саме постанови від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї (Позивача), як боржника за виконавчим провадженням, виконавчого збору в сумі 56157,22грн.

На вказані звернення Позивача Відповідачем були надані відповіді, в яких роз'яснено, що зазначена постанова від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження винесена відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", що були чинні на момент її винесення.

В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що постанова про стягнення виконавчого провадження була винесена в межах виконавчого провадження, яке закінчено з підстав, передбачених п.9 статті 49 чинного на той час Закону України "Про виконавче провадження", а тому її виконання було можливе та підлягало в окремому виконавчому провадженні.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо розміру виконавчого збору та порядку і підстав його примусового стягнення, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV), що були чинні на день винесення оскаржуваної постанови.

Безспірно, в розумінні вимог частини сьомої статті 28 Закону N 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Приписами п.9 ст. 49 Закону N 606-XIV передбачалося, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Зазначене свідчить про правомірність дій Відповідача щодо винесення постанови від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Позивача, як боржника за виконавчим провадженням, виконавчого збору в сумі 56157,22грн.

Суд зазначає про безпідставність доводів представників Позивача та Третьої особи щодо врахування до спірних правовідносин між сторонами вимог частини шостої цієї ж статті 28 Закону N 606-XIV. Вказана правова норма підлягала застосуванню виключно у випадку закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, а не у випадку повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Крім того, незважаючи, що постанова від 30.07.2014року про стягнення судового збору не є предметом судового розгляду, суд зазначає про безпідставність доводів представників Позивача та Третьої особи щодо невірного визначення розміру судового збору, що підлягав стягненню з Позивача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону N 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. За виконавчим документом розмір загального боргу, що підлягав стягненню з Позивача, як боржника, складав 561572,20грн., а не 476000,00грн. Тобто, державним виконавцем правомірно визначено розмір виконавчого збору за спірним виконавчим провадженням.

Вказане свідчить, що постанова від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Позивача, як боржника за виконавчим провадженням, виконавчого збору в сумі 56157,22грн. винесена у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Одночасно суд вважає обґрунтованими доводи представника Відповідача щодо відсутності у Відповідача обов'язку на розгляд скарг Позивача, як боржника за виконавчим провадженням, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Безспірно, приписами ст.74 Закону N 1404-VIII боржник за виконавчим провадженням не наділений правом на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований такий державний виконавець. Таким правом наділені стягувач та інші учасники виконавчого провадження (крім боржника).

В судовому засіданні сторони визнають своєчасність отримання Позивачем постанови державного виконавця від 30.07.2014року про стягнення судового збору, але така постанова не оскаржується і не є предметом судового розгляду.

Разом з тим, представник Відповідача не надав суду жодних доказів щодо дати та обставин вручення Позивачу копії постанови від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Позивача, як боржника за виконавчим провадженням, виконавчого збору в сумі 56157,22грн., що виключає можливість встановлення судом пропуску Позивачем строку звернення до суду з позовом в цій частині та застосування наслідків такого пропуску строку звернення.

На підставі викладеного суд робить висновок про відсутність порушень прав Позивача при розгляді Відповідачем звернень щодо законності постанови від 01.08.2014року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Позивача, як боржника за виконавчим провадженням, виконавчого збору в сумі 56157,22грн., так як Відповідач не наділений повноваженнями щодо розгляду таких звернень боржників за виконавчими провадженнями та щодо вжиття заходів про скасування тих чи інших постанов державного виконавця. Позивачу належить право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця виключно в судовому порядку та в строки, передбачені законодавством.

Таким чином, позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.90, 139-143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк