Справа № П/811/1419/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2018 рокусправа № П/811/1419/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Добродняк І.Ю.

судді: Бишевська Н.А. Семененко Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимовій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року (головуючий суддя Притула К.М.)

у справі № П/811/1419/17

за позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, в якому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог (а.с. 174-182) просив:

скасувати наказ Служби безпеки України про звільнення з військової служби від 21 липня 2017 року № 814, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби та з посади;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі у списках особового складу Служби безпеки України та на посаді начальника міського відділу (а у разі неможливості поновлення на вищевказаній посаді призначити на рівну (або нижчу, але не більше ніж на одну ступінь) посаду;

- стягнути з Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 21 липня 2017 року по день поновлення на військовій службі та на посаді;

- стягнути з управління Служби безпеки України в Кіровоградській області суму невиплаченого грошового забезпечення з моменту зарахування в розпорядження начальника Управління по посаді помічника начальника міського відділу;

- визнати протиправними дії Служби безпеки України в частині виведення в ОСОБА_1 в розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області по посаді помічника начальника управління;

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України в частині не вручення ОСОБА_1 наказу про звільнення від 21 липня 2017 року та зобов'язати видати наказ №814 від 21 липня 2017 року, яким його звільнено з військової служби та з посади;

- визнати порушення УСБУ в Кіровоградській області встановленого порядку ведення трудових книжок, а саме трудової книжки НОМЕР_1;

- зобов'язати УСБУ в Кіровоградській області внести у розділ «Відомості про роботу» трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 записи про проходження служби в органах Служби безпеки України;

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області щодо невиплати грошової компенсації за недоотриманий продовольчий пайок;

- стягнути з Управління СБУ в Кіровоградській області грошової компенсації за недоотриманий продовольчий пайок.

Позовні вимоги обґрунтовані відповідачем протиправно виведено позивача в розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області по посаді начальника міського відділу, протиправно звільнено та не вручено наказу про звільнення з військової служби та з посади, з порушенням велась трудова книжка позивача, протиправно не виплачувалась грошова компенсація за недоотриманий пайок.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду фактично мотивовано встановленими обставинами справи, які не дають підстав для висновку про протиправність дій СБУ щодо виведення позивача в розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області по посаді начальника міського відділу. Також судом встановлено, що відповідачами дотримано встановлену чинними нормами законодавства процедуру, яка передувала винесенню наказу про звільнення позивача з військової служби, вжито вичерпних заходів з метою визначення можливостей для подальшого використання на військовій службі у Службі безпеки України, а тому, викладені в адміністративному позові вимоги стосовно скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на військовій службі у списках особового складу служби безпеки України та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Стосовно виплати грошового забезпечення поза закінченню строків перебування у розпорядженні суд зазначив, що протягом всього періоду перебування у розпорядженні позивачу виплачувалося грошове забезпечення у тому ж розмірі, що і за попередньо займаною посадою. У зв'язку із закінченням строків перебування у розпорядженні, відсутністю відповідного рішення Голови СБ України, виплата позивачу грошового забезпечення з 22.04.2017 до дня звільнення з військової служби в органах СБУ припинена правомірно.

Також суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині не вручення наказу про звільнення та порушення порядку ведення його трудової книжки, недоведеність позивачем існування заборгованості грошової компенсації за недоотриманий продовольчий пайок.

Грошову компенсацію за не отримане речове майно виплачено позивачу в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно з відомостями, наданими відповідачем (лист управління по роботі з персоналом від 08.09.2017), в період з серпня 2016 року по серпень 2017 року організаційно - штатні зміни щодо посади - начальник Олександрійського міського відділу наказами голови СБУ не здійснювались, тоді як звільнення з посади та зарахування позивача в розпорядження відповідного начальника на підставі пп. «б» п. 48 Положення №1262/2007 може відбуватись виключно за умови видання наказу з питань змін в штатах СБ України та(або) проведення організаційно - штатних заходів. Отже, зарахування позивача у розпорядження та, як наслідок в подальшому звільнення з посади, здійснено відповідачем без законних на те підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині скасування наказу на звільнення та, відповідно, поновлення на посаді, суд першої інстанції фактично продублював пояснення представника відповідача, викладені в письмових запереченнях та відзиві на позовні вимоги. Судом проігноровано факт, що позивач погоджувався на запропоновану посад в УСБУ в Луганській області, однак на неї призначено іншу особу. 20.06.2017, в ході бесіди ОСОБА_1 повідомлено про відсутність вакантних посад в Управлінні та в інших органах СБ України та повідомлено, що у зв'язку з неможливістю подальшого використання підполковника ОСОБА_1 на військовій службі в СБ України підготовлено відповідний висновок, який є підставою для його звільнення зі служби. При цьому, судом не враховано, що вказаний висновок підписано ОСОБА_1 з запереченнями «з висновком про неможливість подальшого службового використання не згоден. Бажаю в подальшому проходити службу в органах СБУ», про що також зазначено і письмових запереченнях відповідача.

Також судом не надано оцінки тим обставинам, що відповідно до письмових пояснень відповідача на території України діє особливий період, починаючи з 18.03.2014 (згідно з Указом Президента України №303 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію»). Станом на сьогодні, рішення про проведення заходів, спрямованих на переведення та функціонування державних органів та військових формувань в умовах мирного часу, Президентом України не прийнято, тому на території України продовжується особливий період. Отже, звільнення позивача відбулось під час дії особливого періоду і відповідачі, нехтуючи законодавчо визначеним обов'язком щодо працевлаштування позивача, з урахуванням наявності у період його перебування у розпорядженні відповідного начальника вільних посад в системі СБУ, вчинили протиправні дії, наслідком чого є незаконне звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу.

Щодо внесення записів до трудової книжки, то відмовляючи в цій частині, суд першої інстанції зазначив, що згідно з положеннями Інструкції №58 від 29.07.1993 запис до трудової книжки працівника про проходження військової служби вноситься до трудової книжки працівників, які прийняті на роботу після закінчення служби в ЗСУ чи СБУ на основі військового квитка, а запис до трудової книжки працівника, про проходження військової служби та його звільнення не проводиться. Проте, відповідач був зобов'язаний внести до трудової книжки ОСОБА_1 період прийняття та, відповідно, звільнення зі служби.

Щодо компенсації замість продовольчого пайка позивач зазначає, що судом першої інстанції зазначено, що відповідно до довідки УСБУ в Кіровоградській області 03.03.2018 року №61/17/38 ОСОБА_1 08.12.2017 виплачено грошову компенсацію за недотримане речове майно в повному обсязі. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги, що компенсація за недоотримане речове майно та компенсація за недоотриманий продовольчий пайок є різними за правовою природою видами грошових компенсацій, що свідчить про порушення судом матеріального права. В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт отримання компенсації за недоотримане речове майно. Крім того, позовних вимог щодо стягнення компенсації за недоотримане речове майно теж не пред'явлено. Крім того, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» №1459-111 від 17.02.2000 передбачено право військовослужбовців СБУ на отримання грошової компенсації за не отримане продовольче забезпечення.

Позивач вказує, що був військовослужбовцем СБУ, отже відповідачем порушено його законне, гарантоване державою, право на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави, внаслідок чого відповідач має заборгованість по виплаті грошової компенсації за продовольчі пайки за період проходження служби, які позивач не отримував.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідачами подано письмовий відзив на апеляційну скаргу з наведенням доводів на підтвердження правомірності своєї позиції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу Голови Служби безпеки України від 05.08.2016 № 963-ОС підполковника ОСОБА_1 (НОМЕР_2) зараховано у розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області за пп. «б» п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007, (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів), з 05 серпня 2016 року до 05 листопада 2016 року (в подальшому продовжено по 24.04.2017) по посаді начальника міського відділу зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавки згідно з пунктом 2.3.2, надбавки згідно з підпунктом 2.3.3.1, надбавки згідно з пунктом 2.3.5, доплати згідно з пунктом 2.3.6, надбавки згідно з пунктом 2.3.8, надбавки згідно з пунктом 2.3.12 та преміювання згідно з пунктом 2.3.24 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України № 35/ДСК-2008 року, звільнивши його з посади начальника Олександрійського міського відділу (полковник) (а.с. 49), про що позивачу доведено під особистий підпис 17.08.2016 (копія листа бесіди від 17.08.2016 додано до матеріалів справи - а.с.50).

На час перебування у розпорядженні на позивача покладено виконання окремих обов'язків (завдань), визначених тимчасовими функціональними обов'язками, затвердженими розпорядженням по Управлінню, про що позивача повідомлено також під час бесіди 17.08.2016.

Як зазначено відповідачами, наявними в матеріалах справи не спростовано, позивача виведено в розпорядження у зв'язку з проведенням організаційних заходів, які полягали у прийнятті управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців України для здійснення службової діяльності на окремих напрямках та підвищення її ефективності (копія рапорту від 12.07.2016 міститься в матеріалах справи).

Починаючи з 19.10.2016, з ОСОБА_1 проводились бесіди щодо його подальшого перебування на службі, а саме: 19.10.2016, 24.11.2016, 25.12.2016, 17.01.2017, 27.04.2017, 10.05.2017, 16.05.2017, 20.06.2017, 26.06.2017 (а.с.52-64).

Так 19.10.2016 проведена бесіда,в ході якої повідомлено про наявні рівні або нижчі не більш як на одну ступінь вакантні посади в Управлінні СБУ в Кіровоградській області, втім від запропонованих посад позивач відмовився.

В подальшій бесіді ОСОБА_1 повідомлено, що у зв'язку з відсутністю можливості призначити його в УСБУ на посаду, рівну тій, яку він займав до зарахування у розпорядження буде здійснено підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням його фахової підготовки, досвіду та напряму роботи, результатів попередньої діяльності та попереджено про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування в розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду, то в установленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі (а.с.52).

03.11.2016 Управлінням Служби безпеки України в Кіровоградській області отримано інформацію стосовно вакантних посад у підрозділах Центрального управління та регіональних органах Служби безпеки України (а.с.84-87).

З листа бесіди від 24.11.2016 вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі списком вакантних посад у підрозділах Центрального Управління та регіональних органах СБУ, який надійшов з Управління роботи з особовим складом СБ України 03.11.2016. Підполковник ОСОБА_1 повідомив, що розгляне пропозиції щодо можливого призначення на вказані вакантні посади в підрозділах Центрального Управління та регіональних органах СБУ в разі надходження відповідних пропозицій з урахуванням рівня його підготовки за спеціальністю та набутого досвіду роботи (а.с.53).

Враховуючи суттєве погіршення стану здоров'я, що потребувало тривалого лікування, згідно інформування ВМС Управління СБУ в Кіровоградській області, ОСОБА_1 в ході бесіди 24.11.2016 запропоновано отримати направлення до ВМУ СБУ для проходження військово-лікарської комісії, з метою направлення до ВМУ СБУ для проходження військово-лікарської комісії, з метою визначення придатності військовослужбовця до подальшого проходження військової служби в органах СБ України (а.с.53).

07 грудня 2016 року ВЛК центрального госпіталю ВМУ СБУ, за результатами проведеного огляду, визнала ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби, до служби за графою І непридатним, що підтверджується копією витягу із свідоцтва про хворобу 159/5421 (а.с. 67).

Відповідно до п.7.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 №772, військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на їх прохання згідно з підпунктом «б» (у частині, що стосується звільнення у зв'язку з обмеженою придатністю до військової служби за станом здоров'я) пункту 62 Положення № 1262 виключно на підставі власноруч написаних рапортів.

Згідно пояснень відповідача, що також не заперечувалось позивачем, протягом терміну перебування ОСОБА_1 у розпорядженні, від останнього будь-яких рапортів з проханням чи ініціативою його звільнення з військової служби в СБ України за станом здоров'я не надходило, хоча позивачеві було доведено, що на підставі пп. «б» п.88-1 Положення № 1262/2007 під час дії особливого періоду військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби за станом здоров'я, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

25.12.2016 з ОСОБА_1 проведена бесіда, в ході якої позивачу пропонувалась вакантна посада заступника начальника зміни конвойного сектору відділу забезпечення досудового слідства СБУ, яка є нижча на один ступінь тієї, яку він займав до виведення у розпорядження. Під час бесіди позивач повідомив, що відмовляється від призначення на запропоновану вакантну посаду з пониженням, у зв'язку з бажанням бути призначеним на рівнозначну посаду за основною або спорідненою спеціальністю чи з урахуванням досвіду (а.с.54).

В подальшому, згідно листа бесіди від 17 січня 2017 року, ОСОБА_1 доведено до відома лист УСБУ в Луганській області від 27.12.2016 №63/1/17529 про можливість призначення військовослужбовця на посаду на один ступінь нижче, ніж він займав до виведення у розпорядження. Від призначення на запропоновану нижчу вакантну посаду позивач відмовився (а.с.55).

13.04.2017 Управлінням СБ України в Кіровоградській області отримано інформацію стосовно вакантних посад у підрозділах Центрального управління та регіональних органах та закладах Служби безпеки України (реєстр. №11/2-3569 від 10.04.2017) (а.с.88-91).

27.04.2017, під час бесіди, позивача ознайомлено зі списком вакантних посад у підрозділах Центрального управління та регіональних органах та закладах СБ України (реєстр. №11/2-3569 від 10.04.2017), а також з листом УСБУ в Луганській області про можливість, в разі виявлення бажання військовослужбовця, призначення на посаду на один ступінь нижче рівня тій, за якою він перебуває у розпорядженні (вх. №3812ЕП від 24.04.2017). Підполковник ОСОБА_1 повідомив, що своє рішення на пропозицію проходити військову службу в УСБУ в Луганській області він повідомить через кілька діб (а.с.56), погодився на вказану пропозицію 10.05.2017 (а.с. 57).

12.05.2017 до УСБУ в Кіровоградській області надійшов лист з УСБУ в Луганській області №211685е від 11.05.2017 про відсутність вакантних посад рівних тій, яку займає ОСОБА_1 та проінформовано про потребу комплектування насамперед вакантних офіцерських посад оперативного складу для ефективного виконання покладених на Службу безпеки України завдань в зоні проведення антитерористичної операції (а.с. 70), про що було повідомлено позивача в ході бесіди 16.05.2017 року (а.с.59).

20.06.2017, в ході бесіди, позивачу повідомлено про відсутність вакантних посад в Управлінні та інших органах Служби безпеки України та повідомлено, що у зв'язку з неможливістю подальшого використання підполковника ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України підготовлено відповідний висновок, який став підставою для його звільнення зі служби (а.с.60-61, 71-76).

26 червня 2017 підрозділом кадрового забезпечення Управління підготовлено та направлено до ЦУ СБ України подання до звільнення ОСОБА_1 з військової служби в органах СБ України за підпунктом «а» пункту 61 (у запас СБ України), підпунктом «г» пункту 62 та пунктом 88-1 (у зв'язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (під час дії особливого періоду)) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (а.с.77-78).

Наказом СБУ від 21 липня 2017 року № 814-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу у запас Служби безпеки України (а.с. 79). Означений наказ оголошено позивачу під підпис 31.07.2017.

Наказом Управління СБУ в Кіровоградській області від 03.08.2017 № 166-ос позивача виключено зі списків особового складу ЦУ СБ України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.2 ст.2 КАС України з урахуванням приписів ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Службу безпеки України» кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що умови і порядок виконання своїх обов'язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується, зокрема, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями, затвердженою наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 №772.

Відповідно до п. 1 Положення №1262/2007 це положення визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період.

Означене положення застосовується також до відносин, що виникають у зв'язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з п.1.2 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 №772, застосування вимог Положення до військовослужбовців здійснюється рішеннями начальників, яким надано таке право Положенням і наказами Служби безпеки України. Ці рішення оформляються наказами по особовому складу, які підписуються керівництвом Служби безпеки України або керівниками підрозділів Центрального управління, регіональних органів, органів військової контррозвідки, навчальних, наукових, науково-дослідних та інших закладів, установ Служби безпеки України та Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - органи, підрозділи, заклади, установи).

Згідно з підпункту «б» п. 48 Положення № 1262/2007 зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов'язків та наявних сил у зв'язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв'язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Відповідно до пункту 4.9. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 №772, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (п.48 Положення № 1262/2007) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов'язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку.

Як встановлено судом вище, позивача зараховано у розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області по посаді начальника міського відділу у зв'язку із проведенням організаційних заходів, які полягали у прийнятті управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців Управління для здійснення службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності. Організаційно-штатні зміни за посадою, яку займав позивач до виведення в розпорядження, не проводились, тому і не були підставою для прийняття відповідного рішення щодо позивача.

Підставою для прийняття рішення та винесення наказу від 05.08.2016 № 963-ОС є рапорт начальника управління від 12.07.2016, яким повідомлено про прийняття управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців управління СБУ в Кіровоградській області, а саме: стосовно підполковника ОСОБА_1.

Згідно листа бесіди від 17 серпня 2016 року підполковника ОСОБА_1 ознайомлено з наказом голови СБ України від 05.08.2016 №963-ОС та роз'яснено права та обов'язки, пов'язані з перебуванням у розпорядженні, про що свідчить особистий підпис позивача (а.с.50-51).

Ані на час зарахування позивача у розпорядження, ані в подальшому позивач проти таких дій відповідача не заперечував, рапорти про незгоду не подавав, листи бесіди підписані без зауважень.

Наведені вище обставини свідчать про дотримання законодавчо встановленої процедури зарахування позивача у розпорядження, тому протиправність в діях СБУ щодо виведення позивача в розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області по посаді начальника міського відділу відсутня.

Відповідно до п. 48 Положення № 1262/2007 військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов'язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством. Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади. Час перебування військовослужбовця на лікуванні, в основній та встановлених законодавством додаткових відпустках, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається. За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження прямих начальників (командирів), зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 3.2.1. Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 23.01.2008 №35/ДСК (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2008 року за №71/14762), військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов'язки військової служби (завдання) у межах, з визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством. У разі закінчення строків перебування у розпорядженні, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється за рішенням Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів керівників, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці.

Судом встановлено, що протягом всього періоду перебування у розпорядженні ОСОБА_1 виплачувалося грошове забезпечення у тому ж розмірі, що і за попередньо займаною посадою, що підтверджено довідкою про грошове забезпечення від 14.09.2017 №61/17/78 (а.с.83).

При цьому термін перебування ОСОБА_1 у розпорядженні, з урахуванням часу перебування на лікуванні та у відпустках за 2016 та 2017 роки, продовжувався на підставі рапортів останнього та закінчився 24.04.2017.

Рапортом від 26.06.2017 помічник начальника управління - начальник інспекції УСБУ в Кіровоградській області повідомив начальника УСБ України в Кіровоградській області, що починаючи з 25.04.2017 підполковник ОСОБА_1 самоусунувся від виконання покладених функціональних обов'язків та почав порушувати встановлений в Управлінні розпорядок робочого дня. Дана інформація надавалась для врахування під час вирішення питання щодо продовження виплати грошового забезпечення військовослужбовця (а.с.81). Начальником Управління відповідного рапорту на ім'я Голови Служби безпеки України про продовження виплати позивачу грошового забезпечення не готувалося за відсутності мотивованих підстав.

У зв'язку із закінченням строків перебування у розпорядженні, відсутністю відповідного рішення Голови Служби безпеки України, виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення з 22.04.2017 до дня звільнення з військової служби в органах СБУ була припинена.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем отримано всі суми грошового забезпечення з моменту його зарахування в розпорядження начальника Управління по посаді начальника міського відділу, відповідно до норм чинного законодавства, в повному розмірі.

Відповідно до п. 4.10 Інструкції №772 зарахування військовослужбовців у розпорядження прямих начальників у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (пп. «б» п. 48 Положення № 1262/2007) здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів відповідних начальників у разі звільнення їх з посад у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням у Службі безпеки України або її органах, підрозділах, закладах, установах інших організаційних заходів. При проведенні організаційно-штатних змін, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, разом з організаційно-штатними пропозиціями подаються в установленому порядку пропозиції щодо подальшого використання військовослужбовців, посади яких скорочуватимуться.

З військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України, - Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом) проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз'яснює права та обов'язки, пов'язані з перебуванням у розпорядженні, доводить тимчасові функціональні обов'язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44- 46 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Результати цієї бесіди оформлюються довідкою (рапортом), яка (який) долучається до частини "Особова справа" матеріалів особової справи військовослужбовця.

При комплектуванні вакантних посад в органах, підрозділах, закладах, установах у першу чергу розглядаються питання про призначення на ці посади військовослужбовців, посади яких скорочуються або які зараховані в розпорядження відповідних начальників у зв'язку з проведенням організаційних заходів. Їх призначення на посади здійснюється відповідно до вимог пунктів 1.3, 4.3 цієї Інструкції.

У разі відсутності в органі, підрозділі, закладі, установі рівної посади, яку займав військовослужбовець до зарахування в розпорядження, керівник цього органу, підрозділу, закладу, установи не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку перебування військовослужбовця в розпорядженні організовує через Управління роботи з особовим складом підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням його фахової підготовки, досвіду та напряму роботи, результатів попередньої діяльності, стану здоров'я. Зазначені заходи не проводяться у випадку прийняття посадовою особою, визначеною у пункті 67 Положення, рішення про задоволення клопотання (поданого рапорту) військовослужбовця, який зарахований у розпорядження, про звільнення з військової служби у Службі безпеки України у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

У разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на рівну посаду відповідним начальником приймається рішення про призначення такого військовослужбовця на нижчу посаду (не більше як на один ступінь), а за його бажанням чи згодою згідно з поданим рапортом - на будь-яку іншу нижчу посаду або звільнення з військової служби в установленому порядку. Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні (з урахуванням його продовження відповідно до пункту 4.14 цієї Інструкції, але не пізніше ніж через 6 місяців з дня зарахування у розпорядження відповідного начальника) та у разі прийняття з урахуванням вимог законодавства, яким встановлено додаткові гарантії соціального захисту для окремих категорій осіб, рішення про неможливість подальшого його службового використання в органах, підрозділах, закладах, установах складається (стосовно тих, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, Управлінням роботи з особовим складом) та затверджується їх керівниками (стосовно тих, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України - Головою Служби безпеки України) висновок, який долучається до матеріалів на звільнення військовослужбовця з військової служби.

Відповідно до пп. «а» п.61 Положення № 1262/2007 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас Служби безпеки України - осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби в мирний або воєнний час.

Звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби здійснюється за підставами, передбаченими пунктами 62 і 63 цього Положення, як правило, без зарахування в розпорядження прямих начальників (командирів).

Рішення про звільнення з військової служби в запас або у відставку доводиться до відома військовослужбовців Служби безпеки України, як правило, не пізніше ніж за два місяці до подання про звільнення. Безпосередні та прямі начальники проводять з ними особисті бесіди.

Порядок звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби визначається Головою Служби безпеки України.

За приписами п.62 вказаного Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби (п. «б»); у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (п. «г»).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивача попереджено про наслідки закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні, а саме: в установленому порядку буде вирішуватись питання про його призначення на посаду або звільнення з військової служби.

На виконання означеної Інструкції № 772 відповідачем - УСБУ в Кіровоградській області організовано та здійснювався підбір вакансій для забезпечення першочергового призначення позивача на посаду, а саме: проведені бесіди, в ході яких до відома позивача доводилась інформація щодо наявних посад, на які може бути призначено позивача, з урахуванням вимог щодо рівної посади або нижчої, але не більше як на одну ступінь.

Від запропонованих в УСБУ в Кіровоградській області посад позивач відмовився.

На підставі отриманого з УРОС СБУ переліку вакансій за рівнозначною та на ступінь нижчою посадою (лист від 28.10.2016 № 11/2-11054) УСБУ в Кіровоградській області направлено клопотання до інших органів та підрозділів СБУ щодо розгляду питання про призначення позивача на наявні у них вакантні посади.

Стосовно отриманої пропозиції про можливість призначення на посаду інспектора ІІ категорії інспектора УСБУ в Луганській області (лист від 27.12.2016 № 63/1/17529), позивач від запропонованої посади відмовився у зв'язку з бажанням бути призначеним на рівнозначну посаду за основною або спорідненою спеціальністю чи з урахуванням набутого досвіду. Також, враховуючи погіршення стану здоров'я та висновок військово-лікарської комісії центрального госпіталю ВМУ СБУ про визнання позивача обмежено придатним до військової служби та непридатним до служби за І графою, позивач вважав недоцільним проходження ним подальшої служби в УСБУ в Луганській області.

З урахуванням висновку військово-лікарської комісії про стан здоров'я позивача УСБУ в Кіровоградській області через УРОС СБУ здійснено повторний підбір вакантних посад за рівнозначною посадою та на ступінь нижчу в системі СБУ (лист УРОС СБУ від 10.04.2017 № 11/2-3569) та направлено клопотання до відповідних органів СБУ щодо розгляду питання про призначення позивача на посаду.

27.04.2017 позивачеві доведено пропозицію УСБУ в Луганській області щодо можливого призначення на посаду на один ступінь нижчу, ніж та, яку він займав до зарахування в розпорядження, на яку позивач надав згоду 10.05.2017, а 11.05.2017 від УСБУ в Луганській області надійшов лист № 211685е про укомплектування запропонованої раніше вакантної посади особою з числа співробітників вказаного управління.

Крім того, позивача повідомлено про наявні 2 вакантні посади на одну ступінь нижче і одночасно роз'яснено, що на ці посади заздалегідь підібрано кандидатури військовослужбовців, які відповідають певним кваліфікаційним вимогам і на даний час у встановленому порядку здійснюються заходи щодо їх призначення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про вжиття відповідачами вичерпних заходів з метою визначення можливостей для подальшого використання позивача на військовій службі у Службі безпеки України.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи з цього приводу не відповідають фактичним обставинам, тому апеляційним судом не приймаються.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачами порядку звільнення позивача під час дії особливого періоду апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.88-1 Положення № 1262/2007 під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу (пп. «б» п.88-1 Положення № 1262/2007).

Також військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "в", "г", "е", "є", "и" пункту 62 та підпунктами "в", "г", "е", "є" пункту 63 цього Положення.

З отриманого позивачем висновку військово-лікарської комісії вбачається, що 07.12.2016 позивача визнано обмежено придатним до військової служби, до служби за графою І непридатним.

Відповідно до п.7.8 Інструкції № 772 військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на їх прохання згідно з пп. «б» п.62 Положення № 1262/2007 виключно на підставі власноруч написаних рапортів.

Пунктом 64 Положення № 1262/2007 передбачено, що військовослужбовцям Служби безпеки України, які мають право на звільнення з військової служби за кількома підставами (крім передбачених підпунктами "е", "є", "ж", "и", "і" пункту 62 та підпунктами "е", "є", "ж", "з" пункту 63 цього Положення), надається право вибору однієї з підстав звільнення.

Відповідно до п.7.13 Інструкції № 772 військовослужбовці, які звільняються з військової служби і яким надається право вибору однієї з підстав звільнення (абзац другий пункту 64 Положення), подають у порядку підпорядкування рапорт із зазначенням у ньому конкретної підстави звільнення.

Військовослужбовці, визнані військово-лікарськими комісіями обмежено придатними до військової служби, подаються до звільнення з військової служби за станом здоров'я (підпункт "б" пункту 62 Положення та підпункт "б" пункту 63 Положення) за їх бажанням (ініціативою).

Відповідно до п. 4.17 Інструкції № 772 у разі наявності фактів, які можуть свідчити про стійке погіршення стану здоров'я військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні прямого начальника, він направляється цим начальником (через відповідний підрозділ кадрового забезпечення) на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров'я.

Підрозділи кадрового забезпечення, які здійснюють направлення військовослужбовців на медичний огляд, зобов'язані протягом двох тижнів після закінчення такого огляду отримати його результати, на підставі яких начальники органів, підрозділів, закладів, установ Служби безпеки України приймають рішення про доцільність подальшого проходження військової служби військовослужбовцями або переміщення по службі на інші посади, виходячи зі стану їх здоров'я.

Військовослужбовці, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час або непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, подаються до звільнення не пізніше місячного строку з дня отримання органом, підрозділом, закладом, установою висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Отже, враховуючи виданий позивачеві висновок військово-лікарської комісії, звільнення позивача за станом здоров'я можливе лише за наявності його відповідної ініціативи. Втім, рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров'я позивачем не подавався. Більш того, на висновку про неможливість подальшого службового використання та звільнення позивача від 21.06.2017 № 61/11/11084/ДСК позивачем власноруч зазначено про його бажання проходити службу в органах СБ України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги встановлений факт дотримання відповідачами встановленої нормами законодавства процедуру, яка передувала винесенню наказу про звільнення позивача з військової служби та з займаної посади, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на військовій службі у списках особового складу служби безпеки України та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання СБУ видати наказ № 814 від 21.07.2017, а також зобов'язання УСБУ в Кіровоградській області внести відповідні дані в трудову книжку позивача, апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Службу безпеки України» законодавством України про працю регулюються трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України.

Оскільки позивач проходив військову службу в органах Служби безпеки України, в трудових відносинах з СБУ не перебував, законодавство України про працю спірні правовідносини не регулюють.

Порядок проходження та звільнення з військової служби в СБУ визначено спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, зазначеними вище.

Згідно п. 68 Положення № 1262 днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу Служби безпеки України.

Таким чином, днем звільнення позивача зі служби в органах СБ України є день виключення його зі списків особового складу, а саме: 03 серпня 2017 року відповідно до наказу УСБУ від 03 серпня 2017 року №166-ОС (а.с.82).

Відомості щодо проходження співробітником СБ України служби (роботи, навчання) в СБ України, а також комплектування, призначення, зарахування у розпорядження, звільнення, підготовки чи перепідготовки кадрів у системі СБ України, відповідно до п.п. 5.23, 5.7 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженому наказом Центрального управління Служби безпеки України від 21.08.2012 № 400, є інформацією з обмеженим доступом.

Як встановлено судом, наказами Служби безпеки України від 21.07.2017 №814-ОС та УСБУ в Кіровоградській області від 03.08.2017 166-ОС «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в СБУ та виключення зі списків особового складу ЦУ СБ України та Управлінням, відповідно, надано гриф обмеження доступу «Для службового користування».

На запит ОСОБА_1 від 09.08.2017 про надання йому виписок з наказів про звільнення зі служби в органах СБ України відповідач листом від 23.08.2017 №61/Д-244/25 роз'яснив порядок отримання витягів із вказаних наказів, а саме: для одержання витягу з наказу від 21.07.2017 №814-ОС необхідно звертатися до підрозділу (органу) СБУ, у якому створювався цей документ. Витяг з наказу УСБУ в Кіровоградській області від 03.08.2017 № 166-ОС в частині виключення позивача зі списків особового складу Управління може бути наданий за умови підписання письмового зобов'язання щодо нерозголошення отриманої службової інформації (а.с. 205).

Матеріали справи свідчать, позивачем не спростовано, що з будь-якими іншими запитами (зверненнями) до СБ України, УСБУ в Кіровоградській області позивач не звертався.

Отже, приймаючи до уваги певний порядок отримання документів, які мають гриф обмеження доступу, встановлені у справі обставини свідчать про відсутність з боку відповідачів протиправної бездіяльності щодо не надання позивачу витягів з наказів Служби безпеки України від 21.07.2017 №814-ОС та УСБУ в Кіровоградській області від 03.08.2017 166-ОС.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів.

Пункт 2.19 Інструкції передбачає, що до трудової книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Пунктом 1.14 Інструкції зазначено, що особи, які вперше шукають роботу і не мають трудової книжки, повинні пред'явити паспорт, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку. Військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, Цивільної оборони України, Управління охорони вищих посадових осіб України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України (далі - Збройні Сили України та інші війська) та військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил колишнього Союзу РСР і Збройних сил держав учасниць СНД, пред'являють військовий квиток.

Виходячи із вищезазначеного, запис до трудової книжки працівника про проходження військової служби вноситься до трудової книжки працівників, які прийняті на роботу після закінчення служби в Збройних Силах України чи Службі безпеки України на основі військового квитка, а запис до трудової книжки працівника, про проходження військової служби та його звільнення не проводиться. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині порушення порядку ведення його трудової книжки є необґрунтованими.

З приводу доводів позивача про порушення відповідачами його права на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 затверджено норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом 2 цієї постанови приписано Міністерству оборони, іншим центральним органам виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службі зовнішньої розвідки, Міністерству внутрішніх справ, Національній поліції, Державній фіскальній службі, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації і Міністерству юстиції визначати вартість норм харчування за результатами проведених згідно із законодавством процедур закупівель у межах бюджетних призначень.

Наказом СБУ від 22.12.2006 №809 затверджено Положення про продовольче забезпечення в системі Служби безпеки України на мирний час.

Відповідно до п. 1.9 вказаного Положення № 809 військовослужбовці зараховуються (виключаються) на продовольче забезпечення наказом керівника органу, підрозділу,закладу, який має право видавати накази по особовому складу.

Підставою для видання наказу про зарахування (виключення) на продовольче забезпечення є атестат на продовольство, а також припис або посвідчення про відрядження або відпускний квиток військовослужбовця.

Атестат на продовольство є документом, який засвідчує, до якого числа і за якими нормами військовослужбовець або підрозділ забезпечені харчуванням (грошовою компенсацією замість норми харчування, загальновійськовим набором сухих продуктів).

Атестат дає право військовослужбовцю, підрозділу на отримання харчування або грошової компенсації замість норми харчування, або загальновійськового набору сухих продуктів як на новому місці служби військовослужбовця, так і під час перебування у службовому відрядженні, у відпустці і на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров'я Служби безпеки України.

Відповідно до п. 2.3 Положення № 809 у Службі безпеки України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших осіб за встановленими нормами харчування здійснюється за рахунок держави у межах встановлених обсягів бюджетних призначень на вказані цілі.

Військовослужбовцям та іншим особам норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.

За час, що минув, продукти згідно з нормами харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за термін, що не перевищує загального строку позовної давності відповідно до

чинного законодавства (п.2.7 Положення № 809).

З цього приводу суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем не доведено фактів порушення його гарантованого державою права на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави та наявності заборгованості по виплаті грошової компенсації за продовольчі пайки за період проходження служби. Наявні в матеріалах справи докази не містять ані визначення підстав виникнення такої заборгованості, ані її розміру.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № П/811/1419/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко