Справа № 462/5757/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3891/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року у справі № 462/5757/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної служби у місті Львові ДПП Мартин Тетяна Олександрівна про визнання протиправною і скасування постанови, -

суддя в 1-й інстанції - Ліуш А.І.,

час ухвалення рішення - 11.04.2018 року, 10:53 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 11.04.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови, покликаючись на те, що постановою інспектора поліції від 23 листопада 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивує тим, що постанова серії АР №631535 є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів з порушенням вимог чинного законодавства. Покликається на те, що працівником поліції було порушено його право на правову допомогу та складено постанову всупереч вимогам закону на місці вчинення правопорушення. Просить позов задовольнити, постанову скасувати.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року у справі № 462/5757/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про застосування рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015 Конституційного Суду України та необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того апелянт зазначає, що порушення права позивача на залучення захисника спростовується відеоматеріалами з яких вбачається, що інспектор повідомив адвокату ОСОБА_3 про необхідність підтвердження своїх повноважень.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року у справі № 462/5757/17 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №631535 від 23 листопада 2017 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Nissan Patrol», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Городоцька-Замкнена у м. Львові 23 листопада 2017 року о 13.25 год. користувався засобами зв'язку, а саме телефоном, тримаючи його у лівій руці, чим порушив вимоги п. 2.9. (д) ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із пояснень ОСОБА_1, свідчень свідка ОСОБА_4 та відеозапису, наданого представником відповідача, позивач потребував невідкладної правової допомоги, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався на місці вчинення правопорушення, крім того, адвокат ОСОБА_4 запропонувала інспектору поліції укласти договір невідкладно на місці вчинення правопорушення, однак інспектор поліції проігнорувала таку пропозицію та відмовила позивачу у участі даного адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення, чим грубо порушила невід'ємне та основоположне право ОСОБА_1 на правову допомогу, а відтак, на переконання суду постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №631535 від 23 листопада 2017 року складено з порушенням прав позивача, така постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 258 КУпАП встановлює, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 Конституційний Суд України зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення, зазначені в ст. 258 КУпАП, застосовується скорочене провадження, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи прийшла до висновку, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що позивач ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом «Nissan Patrol», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Городоцька-Замкнена у м. Львові 23 листопада 2017 року о 13.25 год. користувався засобами зв'язку, а саме телефоном, тримаючи його у лівій руці.

Щодо посилання апелянта на забезпечення позивача консультаціями адвоката та усними роз'ясненнями із правових питань, то такі не спростовують вищенаведений висновок суду та не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, прийшла до висновку про відсутність підстав, які свідчили б про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального або процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваного рішення вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року у справі № 462/5757/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 06.07.2018 року