Справа № 813/4338/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4355/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.
з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року, ухвалене суддею Крутько О.В. в місті Львові о 10 год. 17 хв. у справі № 813/4338/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_2 про скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить суд скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 513 від 07.12.2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 »; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 та виплатити стягнуті на підставі наказу, грошові кошти.
На підтвердження позовних вимог позивач покликається на те, що у його діях відсутній умисел на заподіяння прямої дійсної шкоди, позивач не допускав протиправної поведінки, а надане позивачу військове майно було знищено під час обстрілу в умовах ведення бойових дій. Додатково зазначає, що ці обставини не були досліджені під час проведення службового розслідування, тому наказ про притягнення до матеріальної відповідальності вважає протиправним.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 » № 513 від 07.12.2016 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 та виплатити ОСОБА_1 стягнуті на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 513 від 07.12.2016 року грошові кошти.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач військова частина НОМЕР_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, військова частина НОМЕР_1 , покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та зазначає, що помічник начальника зв`язку штабу капітан ОСОБА_1 проходить військову службу у військові частині НОМЕР_1 . В період з 03.08.2015 року по 26.09.2015 року брав участь в антитерористичній операції та виконував бойові завдання в складі зведеного загону Повітряних Сил 7-ї ротації. Для виконання завдань позивачу було ввірено військове майно: кабель Motorola DP 4400 5 комплектів, котушки ТК-2 2 одиниці, телефонний апарат ТА-57 2 комплекти загальною вартістю 16 722 грн. Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт втрати ввіреного позивачу військового майна вказаного вище, що стало підставою притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника начальника зв`язку штабу, у військовому званні - капітан. У період з 03.08.2015 року по 26.09.2015 року позивач брав участь у антитерористичній операції біля с. Успенівка та виконував бойові завдання в складі зведеного загону Повітряних сил 7-ї ротації.
За фактом знищення, пошкодження та втрати військового майна, яке було передано зведеному загону Повітряних Сил Збройних Сил України 7-ї ротації проведено службове розслідування і складено акт № 4/1/2/92, який затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 09.03.2016 року. Розслідуванням виявлено, що відсутнє військове майно на суму 16 722,00 грн., а саме: кабель П-274М (1500м.), портативна р/станція Motorola DР4400 (5 шт.), ЗІП до ТА-57 (2 шт.).
В акті службового розслідування зазначено, що військове майно було отримано зі складу військової частини НОМЕР_2 згідно накладної від 29.07.2015 року № 38 від зведеного загону 6-ї ротації за накладною від 13.11.2015 року № 265/5/46, за нарядом від 17.08.2015 року № 15/107/462 з військової частини НОМЕР_3 ІІ. Військове майно після завершення ротації частково було передано до військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та повернуто до військової частини НОМЕР_2 .
В акті міститься інформація про те, яке військове майно було отримано капітаном ОСОБА_1 згідно з накладними від 13.11.2015 року № 265/5/46 та від 29.07.2015 року № 38.
Матеріали службового розслідування направлені на адресу начальника штабу - першого заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_6 № 246 від 09.03.2016 року для прийняття правових рішень щодо притягнення до матеріальної відповідальності, зокрема, капітана ОСОБА_1 .
На виконання телеграми начальника штабу - першого заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 20.10.2016 року № 9700пз, телеграми начальника відділу радіотехнічних військ - начальника РТВ в/ч НОМЕР_6 від 24.10.2016 року № 350/128/10/126/пс, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2016 року №513 притягнуто помічника начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та вирішено стягнути вартість знищеного, втраченого, пошкодженого військового майна зведеного загону Повітряних Сил Збройних Сил України 7-ї ротації в сумі 16 722,00 грн., шляхом щомісячного утримання 15% з місячного грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 до повного відшкодування вартості втраченого майна.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не встановлено вину позивача та не вказано, які протиправні дії вчинив позивач, що призвели до втрати ввіреного йому військового майна.
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Статтею 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову) визначаються строки звернення до адміністратив ного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юри дичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вва жатися спірними після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Цей строк, згідно з частиною 2 цієї статті, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Аналогічні норми містяться і в статтях 122 та 123 КАС України в редакції Закону

№ 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Як вже зазначалося вище, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2016 року № 513 помічника начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності.
Адміністративний позов до військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_2 про скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції 28.11.2017 року про що свідчить відповідний відбиток печатки про отримання судом. Адміністративний позов не містить клопотання (вимоги) про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
13 грудня 2017 року відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропущенням місячного строку на звернення до суду, проте вказане клопотання судом першої інстанції не розглянуто та з цього приводу не прийнято рішення.
Досліджуючи обставину пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, судом апеляційної інстанції враховано те, що в матеріалах справи наявна книга грошових стягнень і нарахувань, на підставі якої апеляційним судом встановлено те, що починаючи з 13.12.2016 року і кожного місяця до повного відшкодування заподіяної матеріальної шкоди з грошового утримання позивача стягувалось 15% від його заробітку в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на підставі оскаржуваного наказу. Стягнення провадилось до 08.12.2017 року.
Виходячи з цього, позивач повинен був бути обізнаним про факт притягнення його до матеріальної відповідальності, починаючи з 13.12.2016 року, оскільки з цього числа мав зауважити отримання грошового забезпечення кожного місяця протягом року в меншому розмірі, ніж фактично належало до виплати позивачу.
Беззаперечними доказами, які свідчать про те, що позивач знав про наявність оскаржуваного наказу та факт притягнення його до матеріальної відповідальності є наявність укладеного договору № 19/07 (1) -17 про надання правової допомоги від 19 липня 2017 року та адвокатського запиту від 26.07.2017 року адресованого військовій частині НОМЕР_1 з проханням надати копію наказу № 513 від 07.12.2016 року, яким притягнуто до матеріальної відповідальності начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
У відповідь на вказаний запит 10.08.2017 року військовою частиною НОМЕР_1 надіслано копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 №513 від 07.12.2016 року.
Крім того, позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 06.07.2018 року пояснив, що з оскаржуваним наказом про притягнення його до матеріальної відповідальності ознайомився в серпні 2018 року, однак точної дати він не пам`ятає.
Не зважаючи на те, що наведені вище події відбулись в липні-серпні 2017 року, адміністративний позов подано лише 28 листопада 2017 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду з цим позовом.
Отже, апеляційним судом встановлено те, що про порушення своїх прав позивач дізнався 10.08.2017 року, тобто з моменту отримання копії оскаржуваного наказу, а до суду звернувся 28 листопада 2017 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 3 статті 99 КАС України
З огляду на наведене, на думку апеляційного суду, наявні правові підстави для залишення адміністративного позову без розгляду.
При цьому слід зауважити те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до норм частини третьої статті 123 цього Кодексу, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про залишення адміністративного позову без розгляду з вищевикладених мотивів.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року в справі № 813/4338/17 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_2 про скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення - залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Р.В. Кухтей

Т.В. Онишкевич

Повний текст виготовлено 09.07.2018 року