Справа № 826/14877/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 липня 2018 року № 826/14877/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді: Добрівської Н.А., суддів: Кузьменко А.І., Маруліної Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ»
доДержавної фіскальної служби України
провизнання протиправними та скасування рішень №000378 та №000375 від 25.06.2015,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій №000375 від 25.06.2015 на суму 105 552 726,04 грн., №000378 від 25.06.2015 на суму 35 501 578,39 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.16.1.13 п.16.1 ст.16, п.85.2 ст.85, п.213.1.2 п.213.1 ст.213, п.230.13-1 ст.230 Податкового кодексу, ч.5 ст.2, ст.14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є необґрунтованими, а оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем без повного з'ясування обставин справи та з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою від 28.07.2015 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача надав заперечення проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем, а саме: вивезення спирту етилового з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску, а також зберігання спирту у місці, не внесеному до Єдиного держаного реєстру місць зберігання спирту. Зважаючи на викладене вважає, що прийняття відповідачем оскаржуваних рішень є правомірним.

До канцелярії суду 19.08.2015 відповідачем було подано клопотання про залучення третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ГУ ДФС у Чернівецькій області.

У судовому засіданні 02.09.2015 судом протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи.

30.09.2015 позивачем було заявлено про призначення експертизи.

Ухвалою від 30.09.2015 судом було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

21.10.2015 та 13.07.2017 представником позивача повторно заявлялись клопотання про призначення експертизи.

Наведені клопотання за результатами їх розгляду ухвалами суду від 21.10.2015 та від 17.07.2017 залишені без задоволення.

27.10.2017 позивачем через канцелярію суду подано аналогічне попереднім клопотання про призначення експертизи.

Проаналізувавши мотиви заявленого клопотання з урахуванням доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

В судовому засіданні 30.11.2017 позивачем та відповідачем було подано спільне клопотання про здійснення судового розгляду в порядку письмового провадження результатами розгляду якого суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017).

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки» № 9-фп від 04.02.2015 та направлень на перевірку №17, №18 від 04.02.2015, Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог ст. 230 Податкового кодексу України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 (із змінами та доповненнями) у частині внесення місць зберігання спирту до Єдиного держаного реєстру місць зберігання, виробництва підакцизної продукції за наявності ліцензій на здійснення відповідного виду діяльності та сплати акцизного податку з 05.11.2014 по 12.02.2015; проведення інвентаризації спирту, спиртовмісних рідин в місцях зберігання ДП «УКРСПИРТ» Лужанське місце провадження діяльності, код за , за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, вул. Центральна, 53.

За результатами вказаної перевірки 12.02.2015 складено Акт № 7/24-13-21/37199618 (далі - Акт №7/24-13-21/37199618), яким зафіксовано порушення позивачем вимог п.16.1.13 п.16.1 ст.16, п.85.2 ст.85, п.213.1.2 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України, ст.14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями).

На підставі Акта №7/24-13-21/.02.2015 Державною фіскальною службою України згідно з абз.16 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995р. (із змінами та доповненнями) до ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу:

- рішенням від 25.06.2015 №000375 в розмірі 105 552 726,04 грн, за зберігання спирту у місці зберігання не внесеному до Єдиного держаного реєстру місць зберігання спирту (далі - Рішення №000375);

- рішенням від 25.06.2015 №000378 в розмірі 35 501578,39 грн за вивезення спирту етилового з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску (далі - Рішення №000378).

Не погоджуючись з рішеннями від 25.06.2015 №000378 та №000375 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши надані особами, які беруть участь у справі докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в Акті №7/24-13-21/.02.2015, на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини на час їх виникнення врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481/95-ВР), Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №790 від 0206.2003 (далі - Порядок №790) та іншими нормативно-правовими актами.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом №481/95-ВР.

За приписами ч.6 ст.14 Закону №481/95-ВР (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин), відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу доходів і зборів на такому акцизному складі. Дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу (крім відпуску спирту етилового на експорт) надається за умови сплати акцизного податку з спирту, що повинен бути переданий, грошовими коштами або забезпечення сплати акцизного податку податковим векселем, авальованим банком (податковою розпискою).

Відповідно до п.1.4 Порядку роботи представників органів державної податкової служби на акцизних складах та податкових постах, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №14 від 11.01.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2011 за №160/18898 (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №14) представник (представники) органу державної податкової служби здійснює (здійснюють) постійний безпосередній контроль за дотриманням установленого порядку відпуску спирту, сплатою акцизного податку та цільовим використанням спирту.

Згідно з пп.2.2.5 п.2.2 Порядку №14 представник органу державної податкової служби на акцизному складі та податкових постах відповідно до покладених завдань контролює додержання установленого порядку обчислення та сплати акцизного податку.

Пунктом 2.4 Порядку №14 визначено, що при відвантаженні спирту представник органу державної податкової служби робить відмітку на товарно-транспортній накладній про погодження його відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису.

Усі документи, які є підставою для відпуску спирту, горілки та лікеро-горілчаних виробів, обов'язково перевіряються представником органу державної податкової служби (п.2.9 Порядку №14).

Судом встановлено, що в порушення ч.6 ст.14 Закону №481/95-ВР, уповноваженому представнику Кіцманської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області на акцизному складі ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД під час відвантаження 30 902,21 дал. розчинника РФД-2 ПП «Хімтон» (код за , юридична адреса: 04212, м. Київ, вул. Богатирська, 3Г, пункт розвантаження м. Київ, вул. Богатирська, 3Г) та 5 993,28 дал. розчинника РФД-2 ТОВ «Дельтахім» (код за , юридична адреса: 07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим'є, вул. Радгоспна, 3Б) не були надані документи, які підтверджують сплату акцизного податку, або забезпечення його сплати податковим векселем, авальованим банком, через що представником Кіцманської ОДПІ не було погоджено відпуск 36 895,49 дал. розчинника РФД-2 шляхом проставляння штампу «Виїзд дозволено» та особистого підпису.

Так, незважаючи на відсутність штампу «Виїзд дозволено» на товарно-транспортних накладних 36 895,49 дал. розчинника РФД-2 було вивезено з території акцизного складу ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД.

Відповідно до вимог п.230.13-1 ст.230 ПК України (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) під час відвантаження спирту етилового представник контролюючого органу на акцизному складі підприємства, зокрема, робить відмітку на товарно-транспортній накладній, зареєстрованій в Єдиному реєстрі товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового та алкогольних напоїв, про погодження його відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, зазначає час виїзду та показники пробігу транспортного засобу, реквізити акта про відвантаження і прийняття спирту етилового, який складається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сільського господарства, а також здійснює запис у журналі реєстрації відвантаження спирту етилового.

Відповідно до абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, у разі вивезення спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, але не менше 15 000 гривень.

Як вбачається з оскаржуваного рішення №000378, за порушення приписів

п.230.13-1 ст.230 ПК України, а саме: вивезення спирту етилового з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску, до суб'єкта господарювання на підставі абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 35 501 578,39 грн.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.2 Закону №481/95-ВР за період з 05.11.2014 до 12.02.2015 ДП «Укрспирт» Лужанське МПД згідно актів виготовлення розчинника для флексографічного друку №056 від 09.12.2014, №057 від 10.12.2014, №058 від 11.12.2014, №059 від 12.12.2014, №060 від 13.12.2014, №061 від 14.12.2014, №062 від 15.12.2014, від №06316.12.2014, №064 від 17.12.2014, №065 від 18.12.2014, №066 від 19.12.2014, №067 від 20.12.2014, №068 від 21.12.2014, №070 від 23.12.2014, №071 від 24.12.2014, №072 від 25.12.2014, №073 від 26.12.2014, №074 від 27.12.2014, №075 від 28.12.2014, №076 від 29.12.2014 та густини 0,789 вироблено 492882 кг, або 38888,39 дал. розчинника РФД-2 та акта виготовлення рідини універсальної для автомобілів «Гамаюн» №069 від 22.12.2014 густини 0,790 вироблено 24267 кг, або 1917,09 дал. рідини «Гамаюн».

Відповідно до акта інвентаризації №1С від 05.02.2015 на складі готової продукції зберігалось 386 645,4 л розчинника РФД-2 та 297 576,0 л. рідини універсальної «Гамаюн».

Отже, рішенням №000375 за зберігання спирту у місці зберігання не внесеному до Єдиного держаного реєстру місць зберігання спирту згідно абз.11 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 105 552 726,04 грн.

При цьому, позивач в своєму позові та додаткових поясненнях наголошує на тому що розчинники для флексографічного друку (РФД-2) та рідина універсальна для автомобілів «Гамаюн» не є підакцизними товарами (підакцизною продукцією), а тому контролюючим органом протиправно застосовано норми законодавства, що регулюють обіг спирту етилового, а не розчинника для флексографічного друку (РФД-2) та рідини універсальної для автомобілів «Гамаюн».

З таким твердженням позивача колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті №7/24-13-21/37199618 і не заперечується позивачем, за період з 05.11.2014 по 12.02.2015 ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД було реалізовано підакцизний товар (продукцію), який є об'єктом оподаткування за повною ставкою акцизного податку - 70,53 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту, а саме 36895,49 дал. розчинника РФД-2 шляхом відвантаження згідно товарно-транспортних накладних на переміщення високооктанових кисневмісних домішок (далі - ТТН) наступним вантажоодержувачам без сплати акцизного податку:

ПП «Хімтон» (код за , юридична адреса: 04212, м. Київ, вул. Богатирська, 3Г, пункт розвантажування: м. Київ, вул. Богатирська, 3Г):

- ТТН серії 01 АААА №066340 від 07.11.2014р. 2872,63 дал. за відпускною ціною - 6,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066341 від 13.11.2014р. 3063,91 дал. за відпускною ціною - 6,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066342 від 17.11.2014р. 3062,83 дал. за відпускною ціною - 6,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066343 від 12.12.2014р. 3134,63 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066344 від 15.12.2014р. 3136,01 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066345 від 19.12.2014р. 3135,97 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066346 від 23.12.2014р. 3127,28 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066347 від 25.12.2014р. 3125,25 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066348 від 29.12.2014р. 3121,60 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг;

- ТТН серії 01 АААА №066349 від 30.12.2014р. 3122,10 дал. за відпускною ціною - 14,5 грн./кг.

ТОВ «Дельтахім» (код за , юридична адреса: 07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим'є, вул. Радгоспна, 3Б) було відвантажено розчинника РФД-2 за відпускною ціною - 18,5 грн./кг:

- ТТН серії 01 АААА №066350 від 02.02.2015р. 2996,64 дал.;

ТТН серії 01 АААА №066351 від 11.02.2015р. 2996,64 дал.

Відповідно до пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів.

Частиною п'ятою ст.2 Закону №481/95-ВР передбачено, що приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом. Акцизним складом також вважаються виробничі приміщення на території суб'єкта господарювання, де суб'єктом господарювання виробляється, обробляється (переробляється) горілка та лікеро-горілчані вироби, та його складські приміщення, в яких зберігається, одержується чи відправляється горілка та лікеро-горілчані вироби.

Акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку; на акцизних складах постійно діють представники контролюючого органу за місцем розташування акцизного складу; основним завданням представника контролюючого органу на акцизних складах є здійснення постійного безпосереднього контролю за дотриманням установленого порядку виробництва, зберігання, відпуску спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів і сплати податку, вжиття заходів для недопущення порушення законодавства України (п.п.230.1, 230.2, 230.11 ст.230 ПК України).

Відповідно до пп.213.1.2 п.213.1 ст.213 ПК України об'єктами оподаткування є операції з реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу.

Згідно з пп.1.1 п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортні накладні є основними документами на перевезення вантажів.

При цьому, пунктом 230.18 ст.230 ПК України встановлена пряма заборона на транспортування спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу підприємства, на якому виробляються спирт етиловий, горілка та лікеро-горілчані вироби, без товарно-транспортних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового та алкогольних напоїв, з відміткою представника контролюючого органу на акцизному складі.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону №481/95-ВР відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу доходів і зборів на такому акцизному складі.

Форма та порядок видачі дозволу на відвантаження спирту етилового встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 2.11 Порядку №14 передбачено, що транспортування спирту, горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу підприємства, на якому виробляються спирт, горілка та лікеро-горілчані вироби, без товарно-транспортних накладних з відміткою представника органу державної податкової служби на акцизному складі забороняється.

Системний аналіз вказаних вище норм законодавства дає підстави колегії суддів стверджувати, що даними нормами передбачено зобов'язання суб'єкта господарювання, який здійснює виробництво та відвантаження спирту, дотримуватися порядку заповнення товарно-транспортної накладної, в якій повинна бути здійснена відмітка представника органу державної податкової служби на акцизному складі про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, що відповідно до вимог п.230.18 ст.230 ПК України є умовою подальшого транспортування лікеро-горілчаних виробів.

З підстав того, що суб'єктом господарювання було реалізовано підакцизний товар (продукцію), який є об'єктом оподаткування за повною ставкою акцизного податку - 70,53 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту, а саме 36895,49 дал. розчинника РФД-2 шляхом відвантаження згідно ТТН на переміщення високооктанових кисневмісних домішок вантажоодержувачам ТОВ «Дельтахім» та ПП «Хімтон» без сплати акцизного податку, колегія суддів вважає, що ДФС України у відповідності до приписів норм Закону №481/95-ВР та Порядку №790 правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що нарахування штрафних санкцій рішенням від 25.06.2015 №000378 здійснено в порушення вимог чинного законодавства, а саме: розрахунок з урахуванням кількості речовин в дал. без неправомірного (подвійного) додавання ПДВ та акцизного податку з використанням середньої вартості РФД-2 за 1 дал. у розмірі 104,75 грн. в тому числі ПДВ у сумі 20,95 грн.:

36895,45х104,75=3 864 802,58 грн.

3 864 802,58 грн. х 200%=7 729 65,16 грн.

Таким чином, застосування рішенням від 25.06.2015 №000378 згідно абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481 (в редакції, чинній у період спірних правовідносин) штрафних санкцій у сумі 7 729 605,16 грн є правомірним.

Отже рішення від 25.06.2015 №000378 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 27 771 973,23 грн є протиправним, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо твердження позивача про те, що розчинник для флексографічного друку (РФД-2) та рідина універсальна для автомобілів «Гамаюн» не є підакцизними товарами у розумінні Податкового кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що таке твердження не ґрунтується на вимогах норм чинного законодавства, з огляду на наступне.

Згідно ТУ У 24.6-6-2005 рідина універсальна для автомобілів «Гамаюн» являє собою суміш зневодненого флегмового компонента ректифікації з відповідними добавками.

Згідно ТУ У 24.3-5-2004 розчинник для флексографічного друку РФД-2 являє собою суміш головної фракції етилового спирту по ТУ У 18.401-97 або флегмового компонента ректифікації зневодненого, отриманого у відповідності з технологічним регламентом заводу ТР-3-2004 ТІ 00334793-2/8-57-2004, з етилацетатом, бітрексом (денатоніум бензоатом) і циклогексаном.

Відповідно до висновку Департаменту митної справи Міндоходів України № 99-24/1.2-02-03/3107 від 27.06.2014 «Щодо класифікації «альтернативних видів палива» флегмовий компонент ректифікації зневоднений класифікується у товарній позиції 2207 за кодом 2207 10 00 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з абзацом другим розділу 1 ДСТУ 7402:2013 Національний стандарт України «Фракція головна етилового спирту» (далі - ДСТУ 7402:2013 «Фракція головна етилового спирту») фракція головна - спирт етиловий, збагачений супутніми домішками у процесі епюрації бражного дистилянту або спирту етилового - сирцю і є сумішшю спирту етилового, води та супутніх домішок, які сконцентровані у цьому технологічному процесі (альдегіди, естери, спирт метиловий, вищі спирти (сивушне масло), кислоти та інші органічні сполуки).

Отже, твердження позивача, що оскільки РФД-2 не є спиртом етиловим, то не відноситься до підакцизних товарів, є необґрунтованим та таким, що суперечить Закону №481/95-ВР та ДСТУ 7402:2013 «Фракція головна етилового спирту».

Так, Департаментом контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДФС України листами № 946/99-99-21-01-18 від 26.06.2014 та №1226/99-99-21-01-18 від 06.08.2014, з метою визначення ставки акцизного податку для РФД-2 були подані запити до Департаменту митної справи ДФС України щодо класифікації вказаної речовини за УКТЗЕД.

Так, згідно відповідей, наданих листами Департаменту митної справи ДФС України №99-24/1.02-03/3107 від 27.06.2014 та №99-24/1-02-02/4018 від 28.08.2014 РФД-2 повинен класифікуватися у товарній позиції 2207 (2207 10 00 90), як «спирт етиловий, не денатурований з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації».

Крім того, відповідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів №94/3-10.2/4266 від 01.08.2014, зразки від наявного залишку розчинників для флексографічного друку (РФД, РФД-2) та рідини універсальної для автомобілів «Гамаюн», які виробляє ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД за місцем провадження діяльності: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, вул. Центральна, 53 являють собою спиртові дистиляти з концентрацією спирту більше 80 об. % і вмістом денатуруючих речовин, що відповідає коду продукції згідно УКТ ЗЕД 2207.

За визначенням ст.1 Закону №481/95-ВР, спирт етиловий - це спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями.

Згідно з пп.14.1.237 п.14.1 ст.14 ПК України до спирту етилового віднесено всі види спирту етилового, біоетанол, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД. Спирт етиловий та інші спиртові дистиляти віднесено до переліку підакцизної продукції та встановлено ставку акцизного податку згідно пп.215.3.1 п.215.3 ст.215 ПК України.

До товарної позиції 2207 згідно Довідника кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, затвердженого наказом Державної митної служби України №1561 від 30.12.2010, відноситься спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації. До цієї товарної позиції включаються: неденатурований етиловий спирт з концентрацією спирту 80 об. % або більше; етиловий спирт та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації.

Згідно Українського класифікатора товарів ЗЕД до товарної позиції 2208 відноситься спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт: 2208 90 - інші: спирт етиловий неденатурований, з фактичною концентрацією спирту менш як 80 об. % у посудинах місткістю: 2208 90 99 - більш як 2 л.

Отже, головна фракція етилового спирту класифікується як спирт етиловий, у товарних позиціях 2207 та 2208 залежно від концентрації спирту та неденатурований чи денатурований - в залежності від наявності денатуруючих добавок та барвника.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням вимог закону та нормативних актів, колегія суддів приходить до висновку, що РФД-2 належить до підакцизної продукції та класифікується гідно з УКТ ЗЕД у товарній позиції 2207 (2207 10 00 90).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що у позивача зберігався РФД-2, який є підакцизним товаром і відповідно до пп.215.3.1 п.215.3 ст.215 ПК України класифікується згідно з УКТ ЗЕД у товарній позиції 2207 (2207 10 00 90).

Однак, позивач посилається на експертні дослідження, викладені у Висновках експертних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення експертних досліджень №10656/15-34/10657/15-53 від 07.08.2015 та № 18607/15-34/18608/15-53 від 23.10.2015, відповідно до яких, наданий на дослідження зразок рідини (розчинник для флексографічного друку) відноситься до «Розчинники та розріджувачі складні органічні, в інших товарних позиціях не зазначені; готові суміші для видалення фарб або лаків» та наданий на дослідження зразок рідини (рідина універсальна для автомобілів «Гамаюн») також відноситься до «Розчинники та розріджувачі складні органічні, в інших товарних позиціях не зазначені; готові суміші для видалення фарб або лаків»: «- на основі ацетону, ксилолу, толуолу, етилцелозольву, сольвентів, уайт-спіриту, етанолу».

З викладеного позивач вважає, що розчинник для флексографічного друку та рідину універсальну для автомобілів «Гамаюн» не можна вважати алкогольними і безалкогольними напоями або оцтом, та класифікувати за товарними позиціями УКТ ЗЕД 2207 чи 2208, навіть за наявності у їх складах часток спирту.

З таким твердженням позивача колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до п.12 ч.2 ст.544 Митного кодексу України (далі - МК України) одним із завдань органів доходів і зборів при здійсненні державної митної справи є забезпечення ведення УКТ ЗЕД.

Статтею 546 МК України передбачено, що митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Постановою Кабінетів Міністрів України від 21.05.2012 № 428 затверджено Порядок ведення УКТ ЗЕД, пунктом 4 якого регламентовано, що функції з ведення здійснюються Держмитслужбою.

Абзацом шостим розділу II Порядку взаємодії між підрозділами територіальних органів Міністерства доходів і зборів України щодо організації та контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати платниками акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) № 232 від 03.07.2013 передбачено, що для встановлення коду товару згідно з УКТЗЕД запити направляються до уповноваженого підрозділу митниці Міндоходів.

Ведення УКТ ЗЕД, згідно з пунктами 3 та 5 ч.2 ст.68 МК України, передбачає деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні, а також прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД.

За приписами ч.7 ст.69 МК України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів є обов'язковими.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 445-0-2-13/1/8.2 від 08.08.2013 висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД мають інформаційний або довідковий характер.

Наказом Міністерства фінансів України №650 від 30.05.2012 затверджено Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до п.1 Розділу І вказаного Порядку, він визначає порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів.

Згідно з п.26 Розділу III згаданого Порядку, до виключних повноважень митного органу належить надання відповідей на запити інших органів державної влади, підприємств, установ, організацій та фізичних осіб з питань класифікації товарів: Такі відповіді надаються у формі листа за підписом керівника митного органу або особи, яка виконує його обов'язки.

Сукупний аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що під час здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати платниками акцизного податку виключно відповідний підрозділ митниці Міндоходів уповноважений приймати рішення про встановлення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Крім того, висновок викладений в листі Департаменту митної справи Міндоходів України № 99-24/1.2-02-03/3107 від 27.06.2014 «Щодо класифікації «альтернативних видів палива», відповідно до якого флегмовий компонент ректифікації зневоднений класифікується у товарній позиції 2207 за кодом 2207 10 00 90 згідно з УКТ ЗЕД, не оскаржувався позивачем, у тому числі шляхом звернення до суду з вимогою про визнання відсутності компетенції у митного органу класифікувати товари (продукцію) в цілях оподаткування акцизним податком за кодами УКТ ЗЕД, а отже вказаний висновок митного органу, в силу положень ст.69 МК України, є обов'язковим для відповідачів при реалізації владних (управлінських) функцій.

Експертне дослідження, результати якого були взяті до уваги митним органом при визначенні коду товару згідно з УКТ ЗЕД, проводилось Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Міндоходів.

Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Міндоходів затверджено наказом Міндоходів № 133 від 29.05.2013. Згідно з п.4 вказаного Положення, спеціалізована лабораторія відповідно до покладених на неї завдань проводить дослідження (аналізи, експертизи) проб (зразків) товарів у рамках процедур податкового, митного контролю та оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для ідентифікації (визначення складу, фізичних, фізико-хімічних характеристик тощо) товарів, а також класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів № 94/3-10.2/4266 від 01.08.2014, за ТУ У 24.6-6-2005 рідина універсальна для автомобілів «Гамаюн» являє собою суміш зневодненого флегмового компонента ректифікації з відповідними добавками.

Згідно ТУ У 24.3-5-2004 розчинник для флексографічного друку РФД-2 являє собою суміш головної фракції етилового спирту по ТУ У 18.401-97 або флегмового компонента ректифікації зневодненого, отриманого у відповідності з технологічним регламентом заводу ТР-3-2004 ТІ 00334793-2/8-57-2004, з етилацетатом, бітрексом (денатоніум бензоатом) і циклогексаном.

При цьому відповідно до рецептури РЦ У 24.3-5/5-2004 для розчинників для флексографічного друку у якості сировини використовується флегмовий компонент ректифікації зневоднений денатурований (для марки 1 - 96%, для марки 2 - 99,5%) та відповідні денатурати.

Відповідно до Технологічного регламенту на виробництво технічних рідин у потоці - 3-2004 (на якій є відповідне посилання у технічних умовах 24.3-5-2004) об'ємна частка спирту етилового у флегмовому компоненті ректифікації становить від 92 до 96,5 %.

Відповідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів №94/3-10.2/4266 від 01.08.2014, зразки від наявного залишку розчинників для флексографічного друку (РФД, РФД-2) та рідини універсальної для автомобілів «Гамаюн», які виробляє ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД за місцем провадження діяльності: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, вул. Центральна, 53 являють собою спиртові дистиляти з концентрацією спирту етилового більше 80 об. % і вмістом денатуруючих речовин, що відповідає коду продукції згідно УКТ ЗЕД 2207.

При цьому, відповідно до акта інвентаризації №3D від 21.04.2015, станом на 21.04.2015 на складі готової продукції у баках №1-4 відсутні залишки РФД-2 та рідини «Гамаюн», тому виникає питання про походження наданих ДП «УКРСПИРТ» на експертизу зразків РФД-2 та рідини універсальної для автомобілів «Гамаюн», та в цілому об'єктивність самої експертизи.

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону №481/95-ВР виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України №251 від 28.05.2002, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за № 670/6958 (далі - Порядок №251).

Абзацом двадцять першим частини першої Закону №481/95-ВР та п.1.1 Порядку №251 визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Абзацом другим пункту 1.1. Порядку №251 передбачено перелік відомостей, які зносяться до Єдиного реєстру, серед яких, зокрема є відомості, що стосуються місця зберігання - місцезнаходження (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), площа місця зберігання (місткість місця зберігання спирту), вид продукції, що зберігається.

Частиною шостою статті 2 Закону №481/95-ВР визначено, що внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб'єктів господарювання - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №251 у разі зміни відомостей про заявника місця зберігання (найменування або місцезнаходження юридичної особи, прізвища або місця проживання фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності) або характеристик місця зберігання орган державної податкової служби, який вносив місце зберігання до Єдиного реєстру, на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності протягом семи календарних днів уносить зміни до Єдиного реєстру та видає суб'єкту підприємницької діяльності довідку, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Під час розгляду справи судом встановлено, за наслідками проведення фактичної перевірки, контролюючим органом було зафіксовано, що в порушення ч.5 ст.2 Закону №481/95-ВР в спиртосховищі ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, вул. Центральна, 53, згідно акту інвентаризації №1С від 05.02.2015, зберігалось: 383 645,4 л розчинника РФД-2та 297 576,0 л рідини універсальної «Гамаюн».

Відповідно до абз.11 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.

Як вбачається з оскаржуваного рішення №000375, за порушення приписів ч.5 ст.2 Закону №481/95-ВР, а саме: зберігання спирту у місці зберігання не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання спирту, до суб'єкта господарювання на підставі абз.11 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 105 552 726,04 грн.

Позивач стверджує, що на Лужанському МПД ДП «УКРСПИРТ» не здійснюється виробництво саме спирту етилового, тому відповідно і отримання довідки на його зберігання із внесенням до Єдиного реєстру на Лужанському МПД не вимагається; Лужанське МПД є виробником розчинника для флексографічного друку (РФД-2) та рідини універсальної для автомобілів «Гамаюн», що не є підакцизною продукцією.

З таким твердженням позивача колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Як встановлено перевіркою, позивач зберігав РФД-2 та рідину універсальну для автомобілів «Гамаюн» у місці зберігання не внесеному до Єдиного реєстру, чим порушено приписи норми ч.5 ст.2 Закону №481/95-ВР.

Системний аналіз вказаних вище норм законодавства дає підстави колегії суддів стверджувати, що суб'єкти господарювання, які здійснюють виробництво та торгівлю алкогольними напоями, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі порушення, - нести відповідальність, передбачену Законом №481/95-ВР.

З підстав того, що суб'єктом господарювання було допущено зберігання спирту у місці зберігання не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання спирту, колегія суддів вважає, що ДФС України у відповідності до приписів норм Закону №481/95-ВР та Порядку №790 правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000375 від 25.06.2015 р.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розрахунок штрафних санкцій здійснено податковим органом всупереч вимог чинного законодавства, а саме.

Відповідно до акта перевірки в спиртосховищі ДП «УКРСПИРТ» Лужанське МПД за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, вул. Центральна, 53, згідно акта інвентаризації №1С від 05.02.2015, зберігалось: 383 645,4 л розчинника РФД-2та 297 576,0 л рідини універсальної «Гамаюн».

Шляхом альтернативного підрахунку: середня вартість 1 дал РФД-2 (83,80 грн) та «Гамаюн» (91,32 грн) без ПДВ та акцизного податку.

Так, РФД-2: 38364,54х83,80=3 214 948,45 грн.

3 214 948,45 грн х100%- 3 214 948,45 грн.

«Гамаюн»:29757,6 дал.х91,32=2 717 464,00 грн.

2 717 464,00 грн х100%=2 717 464,00 грн.

3 214 948,45 грн+2 717 464,00 грн = 5 932 412,45 грн.

Таким чином, застосування рішенням №000375 від 25.06.2015 згідно абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481 (в редакції чинній у період спірних правовідносин) штрафних санкцій у сумі 5 932 412,45 є правомірним.

Отже рішення №000375 від 25.06.2015 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 99 620 313,59 грн є неправомірним, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на твердження позивача про невідповідність форми оскаржуваного рішення ДФС України вимогам ПК України, оскільки за результатами перевірки додержання вимог Закону №481/95-ВР повинно прийматися податкове повідомлення-рішення, а не рішення про застосування фінансових санкцій, яке прийнято відповідачем, з яким колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

В обґрунтування вказаного твердження, ДП «УКРСПИРТ» посилається на позицію, викладену в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 375/11/14-14 від 28.03.2014.

В свою чергу, варто зазначити, що в названому інформаційному листі Вищий адміністративний суд України роз'яснив, що вказаний недолік форми рішення про застосування фінансових санкцій не може бути самостійною підставою для скасування такого рішення.

Так, згідно з даними інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №375/11/14-14 від 28.03.2014 у разі прийняття податковими органами рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке рішення за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, судам варто виходити з такого.

Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Крім того, відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №375/11/14-14 від 28.03.2014, перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Отже, вказані вище дефекти форми оскаржуваних рішень ДФС України №000375 і №000378 від 25.06.2015 не можуть бути підставою для їх скасування, з огляду на те, що ознаки порушення, вчиненого ДП «УКРСПИРТ» знайшли своє підтвердження при проведенні перевірки, відображено в акті перевірки №7/24-13-21/37199618 від 12.02.2015 та підтверджуються матеріалами справи.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість встановлених перевіркою порушень позивачем вимог чинного законодавства, однак, розрахунок штрафних санкцій здійснено відповідачем в супереч вимог законодавства. Отже, рішення №000375 та №000378 від 25.06.2015 визнаються судом не чинними в частині, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, у відповідності до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України в чинній редакції), адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення в частині щодо розрахунку застосовних штрафних санкцій.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів всебічно, повно та об'єктивно перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтованими в частині розміру застосованих штрафних санкцій, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на суму, сплачену позивачем при зверненні до суду із даним позовом (487,20 грн) з урахуванням суми, що підлягала сплаті за позовні вимоги майнового характеру станом на день подання позовної заяви (4872,00 грн), судові витрати по сплаті судового збору, що підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача складає 15,10 грн - пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №000375 від 25.06.2015 в частині щодо застосування штрафних санкцій на суму 99 620 313 (дев'яносто дев'ять мільйонів шістсот двадцять тисяч триста тринадцять) гривень 59 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №000378 від 25.06.2015 в частині щодо застосування штрафних санкцій на суму 27 771 973 (двадцять сім мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) гривні 23 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати в сумі 15 (п'ятнадцять) гривень 10 коп. присудити на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» (код ЄДРПОУ 007400, адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 16)

Відповідач - Державна фіскальна служба України (, адреса: 04053, м. Київ, пл. Львівська, 8)

Головуючий суддя Н.А. Добрівська

Судді: А.І. Кузьменко

Л.О. Маруліна