Справа № 809/1069/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2018 р. справа № 809/1069/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Косівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в порушення норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, а також у зарахуванні до загального стажу періоди роботи в кооперативі "Мрія" з 16.02.1989 року по 15.05.1991 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 10.05.2018 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.19-20). Просив суд в задоволенні позову відмовити, з тих підстав що Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області не відмовляло позивачу у призначенні пенсії, оскільки ОСОБА_1 подано заяву про призначення пенсії тільки 25.06.2018 року і на даний час спеціалісти об'єднаного управління вивчають документи які подані для призначення пенсії за віком.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 25.06.2018 року подав до відповідача заяву з проханням розглянути подані ним документи щодо призначення пенсії за віком (а.с.21).

Відповідно до записів трудової книжки позивач з 16.02.1989 року працював в колгоспі "Мрія" з якого 15.05.1991 року був звільнений (а.с.12).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими законами України.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року. (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У п.7 Порядку № 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з п.30 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (п.38 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (п.39 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.43 Порядку).

При цьому, за приписами ч.1 ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд зазначає, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії за віком.

При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач із заявою про призначення пенсії звернувся 25.06.2018 року, тобто вже після звернення до суду із вказаною позовною заявою (20.06.2018 року).

Одночасно суд зазначає, що у відзиві, який міститься в матеріалах справи відповідачем повідомлено, що на даний час спеціалістами об'єднаного управління вивчаються документи які подані позивачем для призначення пенсії за віком.

При цьому, жодного рішення в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядку № 22-1, про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, в т.ч. з підстав недостатності трудового стажу або відсутності документів, що підтверджують такий стаж, відповідачем ще не прийнято.

Таким чином, суд приходить до висновку, що як на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом, так і на час розгляду даної справи по суті, територіальний орган ПФУ не мав підстав для призначення пенсії.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовим спором є спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відтак, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність спору у сфері публічно-правових відносин та встановленого судом факту порушення прав, а тому ухвалення судового рішення щодо захисту прав та інтересів особи на майбутнє, передбачаючи, що вони можуть бути порушені, є безпідставним.

Звертаючись до суду з позовом про зобов'язання відповідача призначити йому пенсію за віком, позивач не вказав та не обґрунтував, які саме дії вчинив (чи допустив бездіяльність) відповідач, які порушують його право на пенсійне забезпечення, в чому саме полягає незаконність (протиправність) таких дій.

Разом з тим, суд вважає, що вказані вимоги є передчасними, оскільки страховий стаж для призначення пенсії визначається органами Пенсійного Фонду України після звернення до них особи в установленому законом порядку і на підставі відповідних відомостей в трудовій книжці.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач звернувся до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії 25.06.2018 року і, відповідно, відповідачем ще не приймалося рішення з цього питання, суд приходить висновку про відсутність публічно-правового спору між сторонами.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Одночасно суд зазначає, що при розгляді даної справи, судом встановлено, що позивачем на підтвердження сплати судового збору надано квитанцію № 41.54.1/16050042 від 15.06.2018 про сплату судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Проте, судом перевірено та встановлено, що кошти в розмірі 704,80 грн., сплачені згідно квитанції № 41.54.1/16050042 від 15.06.2018, не було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України по коду бюджетної класифікації доходу 22030101 "Судовий збір" на рахунок № 4002, за призначенням платежу - судовий збір за подання позовної заяви до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

З наведеного слідує, що судовий збір згідно квитанції № 41.54.1/16050042 від 15.06.2018 сплачено не за місцем розгляду даної справи - до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Зважаючи на те, що позивачем судовий збір сплачено не було, рішення про звільнення його від сплати судового збору не приймалося, беручи до уваги те, що в задоволенні даного позову відмовлено, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 704, 80 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (с. Верхній Ясенів, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78712) до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (5, вул. Незалежності, 26 а, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600) про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (с. Верхній Ясенів, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78712, код - НОМЕР_1) несплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України по коду бюджетної класифікації доходу 22030101 "Судовий збір" на рахунок № 4002.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.