Справа № 815/2669/13-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2018 року

Київ

справа №815/2669/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1515/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів: Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року (головуючий суддя - Іванов Е.А. )

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року (головуючий суддя - Домусча С.Д., судді: Кравець О.О., Шеметенко Л.П.)

у справі № 815/2669/13-а

за позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про скасування наказів в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за дискредитацію, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Одеській області (далі - відповідач 1), Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області (далі - відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Одеській області № 1725 від 30.08.2012 року в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Одеській області № 452 о/с від 31.08.2012 року в частині звільнення позивача у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію);

- поновити позивача, на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області;

- стягнути з Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ГУМВС України в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року в задоволені позову - відмовлено.

2.2. Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що

вчинені позивачем порушення ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, статті 14 Закону України «Про міліцію», додатку №18 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань (затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 №181), Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року), наказу МВС України від 26.03.2010 року №90 щодо громадянина ОСОБА_4 свідчать про те, що позивач діяв всупереч мети, завдання та функції працівника міліції по охороні життя, здоров'я, прав та інтересів громадян. В своїх рішеннях суди попередніх інстанцій встановили, зокрема, те, що факт залишення ОСОБА_3, без складання протоколу затримання, ОСОБА_4 на ніч в приміщенні відділенні міліції «Ланжерон» під доглядом ОСОБА_5, факт неправомірного застосуванням спецзасобів - наручників, факт неповідомлення позивачем про надзвичайну подію, яка сталась з ОСОБА_4, факт приховування подій щодо затримання, утримання та імітування проведення оперативно-розшукових заходів щодо гр. ОСОБА_4 підтверджені постановою від 18.10.2012 р. про відмову у порушені кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3, яка у встановленому законом порядку не оскражена (т. 1 а.с. 13-15); наказом ГУ МВС України в Одеській області від 30.08.2012 р. № 1725 «Про надзвичайну подію, яка сталась у відділенні міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області» (т. 1 а.с. 77-80); висновками від 27.08.2012 р. за результатами службової перевірки інформації про неправомірні дії працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно гр. ОСОБА_4 та за зверненням останнього з цього приводу (т. 1 а.с. 82-94); матеріалами перевірки за фактом протиправних дій працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ та Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно гр. ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 2-187). Також, фактичні обставини справи підтверджені встановленими обставинами у вироку від 04 липня 2013 року про кримінальній справі у відношенні гр. ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 216-231), який набрав законної сили 14.11.2012 рок

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

3. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

3.1. В обґрунтування поданої касаційної скарги позивач вказує на те, що є недоведеним факт залишення 27.07.2012 року, без складання протоколу затримання, гр. ОСОБА_4 з старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 у зимовому приміщенні ВМ «Ланжерон» за адресою вул. Маразліївська, буд. 2, із неправомірним застосуванням спецзасобів - наручників.

Також апелянт вважає недоведеними такі факти, як: неповідомлення апелянтом до чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про події, що стались в ніч з 27 на 28 липня 2012 року, а саме про поранення гр. ОСОБА_4; факт складання неправдивого рапорту щодо отриманих гр. ОСОБА_4 поранень; факт сприяння протиправним діям старшого лейтенанта міліція ОСОБА_5; факт фальсифікації матеріалів перевірки за фактом отримання гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

4. Відповідач скористався своїм правом та надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу в яких зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій винесені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (чинні на момент виникнення спірних правовідносин).

5. Конституція України

5.1. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.3. Згідно зі статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

6. Закону України «Про міліцію»

6.1. Відповідно до Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

6.2. Згідно ст. 3 Закону України «Про міліцію» діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

6.3. Стаття 4 Закону України «Про міліцію» зазначає, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини.

6.4. Згідно ст. 10 Закону України «Про міліцію» міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана, між іншим, забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок.

7. Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006р. №3460-IV, (далі по тексту - Дисциплінарний статут)

7.1. Відповідно до положень ст.7 Дисциплінарного статуту працівник міліції зобов'язаний дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку; зобов'язаний поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

7.2. Відповідно до п. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Інших Дисциплінарних стягнень Дисциплінарним статутом Збройних Сил України та Положенням для старших офіцерів не передбачено.

7.3. При цьому, ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

7.4. Згідно з ч. 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

7.5. Відповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зокрема під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

8. Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. за №114 (далі - Положення)

8.1. Відповідно до п. 62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

8.2. пунктом 66 Положення визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

10. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

11. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до наказу від 30.08.2012 року № 1725 в провину позивачу поставлені грубі порушення ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, Закону України «Про міліцію», додатку №18 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 №181, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року, наказу МВС України від 26.03.2010 року №90.

В результаті чого, ГУМВС України в Одеській області було видано наказ № 452 о/с від 31.08.2012 року, згідно з яким лейтенанта міліції ОСОБА_3 - оперуповноваженого сектора карного розшуку відділення міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення.

Підставою для видання оскаржених наказів слугував висновок службової перевірки від 27 серпня 2012 року за результатами перевірки інформації про неправомірні дії працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області відносно гр. ОСОБА_4

Окрім того, факт вчинення позивачем грубих порушень, таких як: залишення ОСОБА_3, без складання протоколу затримання, ОСОБА_4 на ніч в приміщенні відділенні міліції «Ланжерон» під доглядом ОСОБА_5, факт неправомірного застосуванням спецзасобів - наручників, факт неповідомлення позивачем про надзвичайну подію, яка сталась з ОСОБА_4, факт приховування подій щодо затримання, утримання та імітування проведення оперативно-розшукових заходів щодо гр. ОСОБА_4 підтверджені постановою від 18.10.2012 року. про відмову у порушені кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3, яка у встановленому законом порядку не оскражена (т. 1 а.с. 13-15); наказом ГУ МВС України в Одеській області від 30.08.2012 р. № 1725 «Про надзвичайну подію, яка сталась у відділенні міліції «Ланжерон» Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області» (т. 1 а.с. 77-80); матеріалами перевірки за фактом протиправних дій працівників ВМ «Ланжерон» Приморського РВ та Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно гр. ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 2-187).

Також, фактичні обставини справи підтверджені встановленими обставинами у вироку від 04 липня 2013 року про кримінальній справі у відношенні гр. ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 216-231), який набрав законної сили 14.11.2012 року.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про законність звільнення позивача з органів внутрішніх справ за дискредитацію, тобто за позбавлення довіри, підривання авторитету, звання працівника органів внутрішніх справ.

27. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

28. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. Колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи безпідставними, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

30. Керуючись статтями 341, 343, п.1ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

31. Касаційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

32. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

33. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа