Справа № 815/5825/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 р. м.ОдесаСправа № 815/5825/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Стас Л.В.
Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати противоправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000053/2 від 21.06.2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00757 від 21.06.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відмова відповідача у розмитненні товару за ціною контракту є протиправною, оскільки Товариством надано усі необхідні документи, що підтверджують заявлену у митній декларації вартість товару.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Одеська митниця Державної фіскальної служби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Обґрунтовуючи свої доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача з приводу того, що подані до митного органу документи мали розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема, у поданих до митного оформлення документах відсутні відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням, відомості про передоплату товару, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості. Перевірка заявленої позивачем митної вартості товару проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство зазначило, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже підстави для його скасування відсутні.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до пп. 2 ч.1 ст. 311 КАС України, у зв'язку з неприбуттям учасників справи, повідомлених про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27.04.2017 року ТОВ "Дунайська імпортна компанія" (Покупець за контрактом) та Фірма "FRUTOPOLIS S.A." (Греція) (Продавець за контрактом) уклали зовнішньоекономічний контракт №336/17, відповідно до п.1.1. якого Продавець зобов'язався поставляти, а Покупець прийняти та оплатити товар, вказаний у інвойсах, які є невід'ємною частиною контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті.

Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що поставка товару відбувається партіями, кількість кожної партії товару узгоджується сторонами та визначається в Замовленні, наданому Покупцем. Загальна кількість поставленого товару складається з кількості, вказаної в інвойсі по кожній партії товару.

Відповідно до умов контракту Фірма "FRUTOPOLIS S.A." поставила ТОВ "Дунайська імпортна компанія" партію товару за специфікацією №24 від 17.06.2017 року, а саме:

- абрикоси свіжі, класу В, у пластикових ящиках за ціною 0,30 євро за 1 кг, на загальну суму 705,90 євро без урахування транспортних витрат;

- персики свіжі, класу В, у пластикових ящиках за ціною 0,27 євро за 1 кг, на загальну суму: 886.84 євро, без урахування транспортних витрат.

21 червня 2017 року ТОВ "Дунайська імпортна компанія" подала до митного посту "Одеса-порт" Одеської митниці ДФС електрону митну декларацію №UA500060/2017/009052 від 21.06.2017 року, в якій визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за ціною зовнішньоекономічного контракту №336/17 від 27.04.2017 року.

На підтвердження митної вартості задекларованих товарів декларантом надано: зовнішньоекономічний контракт №336/17 від 27.04.2017 року та додаткова угода до нього №1 від 09.06.2017 року; специфікація №24 від 17.06.2017 року; інвойс №024 від 17.06.2017 року; прайс-лист; пакувальні листи; сертифікат походження товару; митну декларацію країни відправлення, документи, які підтверджують транспортні витрати (контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспорті витрати, книжка МДП) та інші.

Цього ж дня на електронну адресу декларанта надійшло повідомлення, в якому митний орган повідомив про виявлення в поданих документах розбіжностей та запропонував протягом 10 днів надати додаткові документи, які передбачені п.3 ст.53 МК України, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару сировини;

- переклад копії митної декларації країни відправлення.

Причиною витребування Митницею додаткових документів в порядку п.3 ст.53 МК України стала та обставина, що з наданих Товариством до митного оформлення документів неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів, зокрема, у поданих документах відсутня інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов'язаних із пакуванням; згідно п. 3.1 Контракту №336/17 оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати зі сторони покупця, однак до митного оформлення не надано документи, які підтверджують факт такої передоплати.

На вимогу митного органу позивач надав повідомлення №2106-1 від 21.06.2017 року, в якому зазначив, що підприємством надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, однак надати витребувані митним органом документи на даний час є неможливим.

21 червня 2017 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000053/2, у зв'язку з чим його вартість була визначена за резервним методом, про що складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00757.

Скориставшись положеннями п.7 ст.55 МК України, позивач отримав товар у вільний обіг під фінансові гарантії, однак 10 серпня 2017 року подав до Одеської митниці ДФС скаргу та додаткові документи у підтвердження заявленої митної вартості товару, у задоволенні якої йому відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем в повному обсязі надано до митного органу документи, що підтверджують заявлену у декларації вартість товару, рішення відповідача про відмову в прийнятті такої декларації та коригування вартості товару є неправомірним.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції вірним, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як зазначалось вище, вимога про витребування у позивача додаткових документів обґрунтована двома підставами, а саме:

1. відсутністю інформації щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за упаковку, або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням.

2. відсутність документів, які підтверджують факт передоплати товару.

З приводу посилань митного органу на відсутність інформації щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, судова колегія зазначає, що за умовами п.7.1, п.7.2 Контракту на поставку №336/17 від 27.04.2017 року товар може поставлятися як у зворотній тарі Покупця, так і у тарі Постачальника, яка не підлягає поверненню та її вартість входить до ціни товару. Обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Дані витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, у даному випадку якщо поставка товару була здійснена у тарі Постачальника, то, відповідно, її вартість також увійшла у ціну товару. Ту обставину, що поставка товару була здійснена у тарі Постачальника - компанії Frutopolis S.A. (Греція) підтверджено наданою позивачем калькуляціями від 17.06.2017 року (а.с.34-35).

За вказаних обставин судова колегія вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв'язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару. А відтак, у інвойсі, пакувальному листі тощо, цілком правомірно не зазначено окремо вартості пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, та є її складовою частиною.

З приводу посилань апелянта на відсутність документів, які підтверджують факт передоплати товару, колегія суддів зазначає, що митним органом залишено поза увагою укладену між сторонами Контракту №336/17 від 27.04.2017року додаткову угоду №1 від 09.06.2017р., якою передбачено можливість здійснення оплати за товар Покупцем на наступних умовах: або протягом 14 днів після митного очищення Товару Покупцем, що підтверджується ДМД, або на умовах 100% передплати зі сторони Покупця.

Митним органом не заперечується надання ТОВ "Дунайська імпортна компанія" зазначеної додаткової угоди до митного оформлення.

При цьому, в інвойсі №024 від 17.06.2017 року зазначено, що оплата за товар здійснюється протягом 14 днів після митного оформлення.

Більше того, позивачем надано до суду докази проведення розрахунків з Компанією Frutopolis.S.A. за митною декларацією №UA500060/2017/009052.

Дослідивши надані позивачем до митного органу документи, колегія суддів встановила, що останні дають можливість ідентифікувати товар, його числові значення, та вартість, чим спростовуються доводи апелянта про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішення митного органу у неприйнятті митної декларації і відмові митного оформлення товарів та коригування їх митної вартості.

Колегія суддів вважає, що Одеською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, не доведено, які відомості в зовнішньоекономічному контракті, інвойсі та інших наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення за резервним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростовано те, що надані позивачем митному органу документи були достатніми для визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О. Турецька.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Стас Л.В.