Справа № 823/485/18
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/485/18 Суддя (судді) першої інстанції: Рідзель О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року (повний текст виготовлено 02.04.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника відділу прокуратури Черкаської області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника відділу прокуратури Черкаської області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача та зобовязати розглянути заяву, направлену з АПУ з наданням законних рішень по кожному кримінальному провадженню із зазначенням цивільного відповідача та шкоди;

- витребувати для огляду заяву, направлену з АПУ, та направити на адресу позивача завірені копії 10 заяв для надання доказів (пояснень);

- постановити окрему ухвалу з направленням до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів для розгляду питання до відповідальності.

Обґрунтовуючи порушення своїх прав оскаржуваною бездіяльністю відповідача, позивач посилається на те, що у кримінальному провадженні він є потерпілим, а досудове розслідування проводиться відповідачем з порушенням КПК України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання, колегія суддів виходить з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що останній, як сторона кримінального провадження, звернувся до суду з позовом про оскарження правомірності дій (бездіяльності) відповідача за наслідками розгляду звернень позивача, що надійшли з Адміністрації Президента України стосовно визначення цивільного відповідача та шкоди, завданої внаслідок викрадення майна в сумі 53625 грн., що є предметом розслідування кримінальних проваджень, у т.ч. за заявами позивача щодо розукомплектування майна, щодо наявної розбіжності у кількості сільгосптехніки СВК «Розсішки», за фактом внесення службовими особами СВК «Розсішки» неправдивих відомостей про відпрацьований позивачем час, а також за фактом крадіжки належного позивачу двигуна та інших запчастин.

Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції Черкаської області здійснюється досудове розслідування в кримінальних провадженнях за фактом підроблення офіційних документів за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом незаконного заволодіння колишніми службовими особами СТОВ «Розсішки» нерухомим майном, яке придбане за період діяльності СВК «Розсішки» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та інших запчастин, що належали ОСОБА_2, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На переконання позивача, оскаржуваними діями та бездіяльністю відповідача допущено порушення вимог Закону України «Про прокуратуру» в частині скасування незаконних рішень, припинення незаконних дій та вжиття заходів щодо відшкодування матеріальних збитків, а також порушення Закону України «Про звернення громадян» стосовно того, що позивачу не пояснено право на оскарження та відмовлено у відновленні його порушених прав.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

За змістом пунктів 1 та 2 частини першої КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є публічно-правовий спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Органи дізнання, слідства та прокуратури під час проведення досудового слідства виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції й спори, що пов'язані з такими повноваженнями не належать до юрисдикції адміністративних судів.

В Рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність посадових осіб вказаних органів має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини стосуються дій посадових осіб при здійсненні досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Спірні відносини, що виникли між сторонами по даній справі не є управлінськими, а повноваження відповідача та їхніх посадових осіб у цих правовідносинах регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Частиною першою статті 24 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України встановлена процедура оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Захист прав позивача, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду перевірити дотримання відповідачами вимог Кримінально-процесуального кодексу України.

Адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини справи, позивач може звернутися до суду в порядку передбаченому кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 03.07.2018