Справа № 463/3856/18
Суддя: Нор Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/3856/18
Провадження № 2-а/463/199/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Нора Н.В.

при секретарі - Кисиличин М.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

перекладача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання, з метою забезпечення примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення про примусове видворення громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, 29.12.1959р.н., за межі території України і затримати останнього, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 12 год. 05 хв. 23 червня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, вчинив незаконне, перетинання державного кордону із України в ОСОБА_5, на напрямку 580 прикордонного знаку, на відстані близько 1200 метрів від лінії державного кордону, територія відділу прикордонної служби «Грушів», що відноситься до Дрогомишлянської сільської ради, Яворівського району, Львівської області, внаслідок чого, 23 червня 2018 року о 12 год. 05 хв. був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування». 26 червня 2018 року Яворівським районним судом Львівської області громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту. Крім того, 01 червня 2018 року даний громадянин здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Румунію, поза пунктами пропуску, без документів, що посвідчують особу та на підставі ст. ст. 3,5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб», був переданий на територію України. 04 червня 2018 року Герцаївським районним судом Чернівецької області громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді 3 (трьох) діб адміністративного арешту. 04 червня 2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівці відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 та затримання з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України. Також, ОСОБА_3 умисно не виконав рішення про заборону йому вїзду на територію України, яка була винесена начальником Чопського прикордонного загону 24.07.2015 року терміном на три роки (до 24.07.2018 року), своїми діями вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ст. 203-1 КУпАП. Рішенням начальника Чернівецького прикордонного загону від 07 червня 2018 року даному громадянину ОСОБА_4 Федерації заборонено вїзд в Україну терміном на 10 (десять) років. Знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху. Керуючись положеннями ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідач в судовому засіданні просив не видворяти його за межі території України. Перетнув кордон України з метою пошуку кращих умов проживання на території країн західної Європи.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Яворівським районним судом Львівської області 26.06.2018 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як вбачається зі змісту пояснень відповідача, останній мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу для пошуку кращих умов життя.

Представлені позивачем документи та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.

Встановлені судом обставини, а саме відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як кошти на проїзд у нього відсутні, також і відсутні родинні звязки в Україні, і в подальшому, враховуючи його наміри потрапити до країн Європейського Союзу, може повторити спробу незаконного перетину державного кордону. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.

Крім того, згідно розяснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, висвітлених у п. 26 Постанови № 1 від 25.06.2009 р. «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення також і вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для видворення останнього за межі території України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, рішення суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 246, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 12 год. 05 хв. 23 червня 2018 року.

Рішення в частині примусового видворення громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.