Справа № 826/3502/18
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3502/18 Суддя першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Кузьмишина О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участі:

представника відповідача: - Лисенко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, в якому просив:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни 2 групи та видачі посвідчення інваліда війни неправомірними;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни 2 групи та видати посвідчення інваліда війни.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та є інвалідом, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0661980 від 29.11.2017р., а тому має право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення, разом з тим зобов'язання відповідача встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати посвідчення відповідного зразка буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, тому суд, застосовуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо встановлення статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Колегія суддів вважає вказаний вважає висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції обґрунтованими, проте з метою повного захисту прав позивача вважає за доцільне задовольнити позов в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 1) від 15.12.2017 року та копією вкладки НОМЕР_2.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0661980 від 29.11.2017 року позивачу встановлена друга група інвалідності, захворювання пов'язане з роботою по ЛНА на ЧАЕС. Інвалідність встановлена довічно.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач нагороджений орденом третього ступеня, номер ордена № 433816.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 13.11.2017 р. № 6186, Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні № 50 від 09.11.2017 р. розглянула заяву позивача та зазначила, що захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

21.02.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив встановити статус інваліда війни, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі формувань Цивільної оборони та видати посвідчення інваліда війни.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 22.02.2018 р. № 35-В-46/16 позивача повідомлено про те, що надані ним документи не містять документального підтвердження залучення (участі) позивача у складі формувань Цивільної оборони.

Вважаючи відмову відповідача неправомірною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, серед іншого, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, якщо особа була залучена до складу формувань Цивільної оборони та стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки виданої відділом кадрів Приватного акціонерного товариства «Вишгороденергобудтранс» від 26.01.2018 р. № 03 позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобиль з 05.05.21986 р. по 10.05.1986 р. по місцю роботи ПТВО «Південатоменергобултранс» на посаді водія відповідно до командировочного посвідчення № 819 виплачена заробітна плата в сумі 220,67 крб. з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986р. № 207-7.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (далі по тексту - Закон №3551-ХІІ), до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу інваліда війни є довідки, що надаються управліннями з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і підтверджують залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв'язок інвалідності із захворюванням, пов'язаним з цією аварією.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 року № 90, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновку суду про те, що цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах, організаціях, та до складу формувань Цивільної оборони в обов'язковому порядку залучалось все працездатне населення.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

З урахуванням викладеного, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт з ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене спростовує доводи відповідача про неналежність позивача до формувань Цивільної оборони.

Пунктами 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 визначено, що «Посвідчення інваліда війни» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у квітні 1986 року, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Так, на підтвердження заявлених вимог позивач надав копії наступних документів: посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (категорія 1) від 15.12.2017 р. та вкладки до нього, копію довідки виданої відділом кадрів Приватного акціонерного товариства "Вишгороденергобудтранс" від 26.01.2018 р. № 03, копію довідки до акта огляду МСЕК АВ № 0661980, копію експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 13.11.2017 р. № 6186, які приєднані до матеріалів справи.

Колегія суддів звертає увагу на правомірність висновку суду першої інстанції, щодо того, що наявність всіх необхідних документів безсумнівно підтверджують факт участі позивача у відповідні періоди у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формування Цивільної оборони.

Більше того, відповідачем апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції не подана, а отже Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації погодилось з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.

Стосовно доведення позивачем його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, варто зазначити наступне.

Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно з положеннями ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що позивач належав до вказаного переліку громадян, а розпорядчі документи з питань цивільної оборони підприємств, які б підтверджували направлення позивача на відповідні роботи саме у складі формувань Цивільної оборони не збереглися, проте до таких формувань зараховувались усі громадяни СРСР на всіх об'єктах народного господарства в обов'язковому порядку, суд дійшов висновку про те, що позивач був направлений на відповідні роботи з ліквідації наслідків ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Враховуючи, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та є інвалідом, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0661980 від 29.11.2017 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги та додатків до неї вбачається, що після ухвалення Окружним адміністративним судом м. Києва рішення у справі № 826/3502/18, позивач повторно звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації з заявою про встановлення йому статусу інваліда війни ІІ групи та видачі відповідного посвідчення, проте Листом № 08/35-2867 від 27.04.2018 року відповідачем було повторно відмовлено ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни ІІ групи та видачі відповідного посвідчення, з тих мотивів, що позивач не відноситься до осіб, на яких поширюється чинність п.9.ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто відповідачем було повністю проігноровані висновки, викладені в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року та порушено законні права позивача.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

З метою повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, а саме - зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни 2 групи та видати посвідчення інваліда війни.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, проте зроблено помилковий висновок щодо необхідного способу захисту порушеного права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року - скасувати в частині та прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни 2 групи та видати посвідчення інваліда війни та прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

О.М.Кузьмишина

Постанова складена в повному обсязі 03 липня 2018 року.