Справа № 826/2792/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 липня 2018 року № 826/2792/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В :

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» (далі - позивач) до Київської міської митниці ДФС Україн (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1 від 16.11.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заявленого позову позивач, посилаючись на положення частини 2 статті 19 Конституції України, частини 4 статті 53, частини 6 статті 54, частини 1 статті 55, статті 57, частини 2 статті 58, статей 59, 60 Митного кодексу України, Міжнародну конвенцію про спрощення і гармонізацію митних процедур, зазначив, що відповідач неправомірно, без дотримання вимог пунктів 1-6 частини 2 статті 2 КАС України, з порушенням вимог Митного кодексу України прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, внаслідок якого митна вартість імпортованого позивачем товару була безпідставно збільшена у порівнянні з ціною, визначеною у зовнішньоекономічному контракті.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що відповідач діяв з дотриманням вимог законодавства, оскільки подані позивачем документи в підтвердження заявленої митної вартості товару не містили всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару, в документах були наявні розбіжності, а крім того позивач не надав усіх додаткових документів на вимогу відповідача в порядку, передбаченому статею 53 Митного кодексу України. На підставі частини 6 статті 54, частини 2 статті 58 Митного кодексу України відповідач прийняв рішення про відмову у митному оформленні товарів позивача.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не було конкретизовано, які саме документи та які числові значення складових митної вартості товару не було підтверджено позивачем, а вимога про надання копії експортної вантажної декларації не відповідає міжнародним митним стандартам. При цьому відповідачем фактично не проводилася процедура консультацій між митним органом і декларантом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» на підставі зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу №10/11/14/01 від 10.11.2014 та додатку до контракту від 10.11.2017 № 397, укладеного між позивачем, як покупцем, і компанією United Trading System Scandinavia АВ, як продавцем, здійснювало імпорт товару - гліциділовий ефир Cardura Glycidyl Ester E10P торговельної марки Cardura, виробник Hexion B.V., країна виробництва Нідерланди, у кількості 3200 кг (16 діжок по 200 кг) загальною вартістю 14 473,60 USD за 3200 кг (4,523 USD за 1 кг) на умовах поставки СІР Київ.

15.11.2017 позивачем було подано електронну митну декларацію до ВМО № 1 м/п «Східний» Київської міської митниці ДФС (присвоєно №UA100070/2017/211493).

Митну вартість товару було визначено позивачем за основним методом - за ціною контракту. В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу: рахунок-фактуру (інвойс) № 902465 від 08.11.2017, міжнародну товаротранспортну накладну №13516262 від 07.11.2017, декларацію-інвойс (виробника товару), складену уповноваженим експортером №40188835 від 03.11.2017, зовнішньоекономічний контракт №10/11/14/01 від 10.11.2014, додаток до зовнішньоекономічного контракту № 397 від 08.11.2017, декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером № від 17.07.2017, сертифікат аналізу від 03.11.2017, митну декларацію країни відправлення №MRN 17NLJ9JО1ОАХ6VWD50 від 03.11.2017, інформацію про позитивні результати здійснення екологічного, фіто санітарного та радіологічного контролю товару.

15.11.2017 після подання зазначеної декларації митним органом було надіслано позивачу електронне повідомлення про процедуру консультацій між органами доходів і зборів та декларантом, а також про надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а саме дооговір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаними з договором про поставку товарів, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов контракту, виписку із бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

15.11.2017 позивачем було надіслано відповідь на запит митного органу, надано видаткові накладні №2446 від 18.10.2017, №2940 від 09.11.2017 щодо реалізації контрагентам раніше імпортованого товару, swift-платіж UTS Scandinavia АВ про сплату товару на користь виробника за попереднім імпортом товару, вантажну митну декларацію №UA100070/2017/204423 від 27.07.2017 стосовно здійснення раніше імпорту цього товару на територію України та його митного оформлення, висновок експертної організації - Чернігівської ТПП від 15.11.2017 в підтвердження контрактної ціни товару, а також 16.11.2017 позивачем було надіслано відповідь з наданням додатково вантажної митної декларації №UA100070/2017/200822 від 22.05.2017, за якою позивач імпортував цей же товар на тих же умовах, а митниця здійснила митне оформлення за ціною договору, розширений прайс-лист від виробника товару від 01.09.2017, прайс-лист від виробника товару від 03.11.2017.

16.11.2017 відповідчем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1, згідно з яким було визначено митну вартість товару із застосуванням методу 2б - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - 4,8USD /кг (15360,00 USD за 3200 кг) з посиланням на митну декларацію від 28.08.2017 №UA100010/2017/275158 іншого декларанта. На підставі зазначеного рішення про коригування митна вартість імпортованого позивачем товару збільшилася з 14 473,60 USD до 15 360,00 USD.

У зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1 від 16.11.2017 відповідачем було відмовлено в прийнятті митної декларації позивача та митному оформленні товару (карта відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2017/02904 від 16.11.2017).

За результатами розгляду скарги позивача від 27.11.2017 відповідачем листом від 11.12.2017 №11478/10/26-70-19-01 відмовлено у скасуванні оскаржуваного рішення.

Позивач, вважаючи, що відповідач безпідставно застосував другорядний метод визначення митної вартості товару замість основного - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки попереднє митне оформлення ідентичного товару здійснювалось за основним методом визначення митної вартості, звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органимісцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

У частині 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу.

Згідно з частинами 5, 6 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частин 3, 6 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для надання на вимогу відповідача додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу стала наявність розбіжностей - копія декларації країни відправлення №MRN 17NLJ9JО1ОАХ6VWD50 від 03.11.2017 не має чіткого посилання на інвойс, на підставі якого товар було оформлено в режим експорту. Після надання позивачем додаткових документів відповідачем було встановлено, що розширений прайс-лист виробника товару, дійсний з 01.09.2017, містить інформацію щодо умов поставок Інкотермс, відмінних від визначених у митній декларації №UA100070/2017/211493 та додатку № 397 від 08.11.2017 до зовнішньоекономічного контракту №10/11/14/01 від 10.11.2014.

Разом з тим, декларація країни відправлення не віднесена до документів, які підлягають обов'язковому наданню в підтвердження митної вартості товарів відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, перелік яких є вичерпним. При цьому, позивачем були надані всі необхідні документи в підтвердження митної вартості товару, у тому числі рахунок-фактура (інвойс), декларації-інвойси, складені уповноваженими експортерами, до яких у відповідача не було зауважень щодо відповідності зазначених у них даних.

За таких обставин, недоліки декларації країни відправлення, наданої позивачем за власною ініціативою, не мали характеру розбіжностей, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що позивачем невірно визначено митну вартість товару.

Крім того, у повідомленні відповідача від 15.11.2017 про надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Водночас відповідачем не було зазначено, які саме документи не містять відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

Після надання позивачем додаткових документів в підтвердження митної вартості товарів відповідач виявив невідповідність даних розширеного прайс-листа виробника товару від 01.09.2017 щодо відмінних умов поставок, ніж зазначені у митній декларації №UA100070/2017/211493 (на умовах поставки СІР Київ). Однак відповідачем було безпідставно не взято до уваги наданий позивачем прайс-лист від 03.11.2017, який містив ціну товару з посиланням на умови поставки СІР Київ і був складений на момент здійснення поставки товару згідно з умовами додатку № 397 від 08.11.2017 до зовнішньоекономічного контракту №10/11/14/01 від 10.11.2014.

Відповідно до частин 1, 3 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки відповідачем не було доведено, що відомості, які використовувалися позивачем при визначенні митної вартості товару, не підтверджені документально, або відсутні будь-які складові митної вартості товару, або наявні інші обставини, передбачені частиною 2 статті 58 Митного кодексу України, відповідач неправомірно застосував метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів замість основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених частиною 1 статті 55 Митного кодексу України для прийняття відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості товару, який імпортувався позивачем за митною декларацією №UA100070/2017/211493.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 2, 72-77, 90 139, 241-246, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» (ідентифікаційний код 32399816, адреса: 02090, м.Київ, вул. В. Сосюри, 68) до Київської міської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39422888, адреса: 03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, будинок 8-А) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1 від 16.11.2017.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1 від 16.11.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39422888, адреса: 03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, будинок 8-А) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» (ідентифікаційний код 32399816, адреса: 02090, м.Київ, вул. В. Сосюри, 68) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов