Справа № 808/1564/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 червня 2018 року Справа № 808/1564/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А

представників позивача: Буйного А.О., Євсеєнко В.В.

представника відповідача: Голікової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМБАР ЕКСПОРТ БКВ" (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.02.2018 №, №.

Ухвалою суду від 02.05.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

31 травня 2018 року закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті на 13 червня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, та відповідно понесення витрат по господарським операціям з ТОВ "Ауріс Трейд", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК». Також, представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаними контрагентами, проте, вказані документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. Позивач вказує на те, що контрагенти з яким позивач мав господарські взаємовідносини протягом перевіряємого періоду були зареєстровані як платники податку на додану вартість та жодних сумнівів, що можливості виконання вказаними підприємствами господарських операцій не виникало ані у позивача, ані у контролюючих органів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представники позивача підтримують позовні вимоги, просять позов задовольнити.

Відповідач позов не визнає, з підстав викладених у відзиві (вх. 15947 від 23.05.2018), в обґрунтування відзиву посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "Ауріс Трейд", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК». Такі висновки зумовлені тим, що під час проведення перевірки було встановлено: відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності контрагентів; відсутність ланцюгу формування податкового кредиту від постачальників товару, які документально оформлено на позивача; відсутність належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, у зв'язку з чим контрагенти позивача не могли фактично здійснити господарські операції на користь позивача, що вказує на формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за рахунок надходження послуг з джерела невідомого походження.

Представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 23.01.2018 по 31.01.2018 (з урахуванням терміну продовження перевірки) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "АМБАР ЕКСПОРТ БКВ" () з питання достовірності нарахування від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939.

В Акті перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939 контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ "АМБАР ЕКСПОРТ БКВ" пп.14.1.36, пп.14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, пп. б) пп. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого:

-завищено від'ємне значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за листопад 2017 року на суму ПДВ 645 618 грн.,

- завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.21) на суму 2 295 694 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 28.02.2018 №, яким зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 645 618 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 322809 грн.;

-від 28.02.2018 №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 2 295 694 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Ауріс Трейд", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» включено до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкові накладні від контрагента постачальника ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» на загальну суму 990 231,29 грн.

Між ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (покупець) з TOB "АУРІС ТРЕЙД" (постачальник) було укладено договори поставки від 27.11.2017 №ГІ/201/11/17, від 28.11.2017 №ГІ/202/11/17, від 30.11.2017 №ГІ/204/11/17, від 24.11.2017 №№ГІ/196/11/17, від 24.11.2017 №ГІ/195/11/17, від 23.11.2017 №ГІ/189/11/17 , від 22.11.2017 №ГІ/185/11/17, від 01.11.2017 №ГІ/151/11/17, від 01.11.2017 №ГІ/149/11/17, від 20.11.2017 №ГІ/183/11/17, від 24.11.2017 №ГІ/193/11/17, від 18.10.2017 №ГІ/109/11/17.

Відповідно до пункту 1.1 яких продавець - TOB "АУРІС ТРЕЙД" зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість, якість та ціна якої визначені у пунктах 1.2 - 1.5 Договору.

Продукцією за вищевказаними договорами є пшениця м'яка не насіннєва врожаю 2017 року, кукурудза врожаю 2017 року. Продавець забезпечує поставку товару: власними силами або найнятим ним перевізником до зернового складу (на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) TOB "МСП "НІКА-ТЕРА" м. Миколаїв вул. Айвазовського, 23Б.

З матеріалів справи також встановлено, що ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» включено до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкові накладні від контрагента постачальника ТОВ «САЛОХА-П» на загальну суму ПДВ 1 326 464,42 грн.

Між ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (покупець) з TOB "САЛОХА-П" (постачальник) було укладено договори поставки від 02.11.2017 №ГІ/157/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/167/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/168/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/169/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/176/11/17, від 24.11.2017 №ГІ/194/11/17 , від 26.11.2017 №ГІ/197/11/17, від 01.11.2017 №ГІ/152/11/17.

Відповідно до пункту 1.1 якого продавець - TOB "САЛОХА-П" зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість, якість та ціна якої визначені у пунктах 1.2 - 1.5 Договору.

Продукцією за вищевказаними договорами є пшениця м'яка не насіннєва врожаю 2017 року. Продавець забезпечує поставку товару: власними силами або найнятим ним перевізником до зернового складу (на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) TOB "МСП "НІКА-ТЕРА" м. Миколаїв вул. Айвазовського, 23Б.

ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» включено до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкові накладні від контрагента постачальника ТОВ «АПЕКС КЛ» на загальну суму ПДВ 88449 грн. Так, між позивачем (замовник) з TOB "АПЕКС КЛ" (перевізник) було укладено договір про надання транспортних послуг від 03.04.2017 №03-04/17-09.

Відповідно до умов договору замовник доручає, а перевізник приймає до перевезення власним або запозиченим зі сторони автотранспортом сільськогосподарські культури, які закуповує замовник у сільськогосподарських товаровиробників або виробників. За вказаним договором ТОВ «АПЕКС ЛК» виписало в адресу позивача акти надання послуг №111 від 13.11.2017, №107 від 22.11.2017, №115 від 23.11.2017, №119 від 27.11.2017, №123 від 30.11.2017.

Відповідач в Акті перевірки зазначає, що в наданих в ході перевірки товарно-транспортних накладних зазначено пункт навантаження товару, який не відповідає податковій адресі та адресам складських приміщень контрагентів. Крім того, в наданих товарно-транспортних накладних відсутні відомості про навантажувальні операції (відомості про навантаження маса брутто, час прибуття та вибуття, простою, підписи відповідальних осіб), відомості про довіреність вантажоодержувача, всього відпущено на загальну суму, відомості про супровідні документ вантаж.

Із вищевказаного відповідач робить висновок, що товарно-транспортні накладні із такими недоліками не є документами на перевезення товарів та доказом транспортування вантажу саме від ТОВ "АУРІС ТРЕЙД", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «АПЕКС ЛК».

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки разом із вказаними недоліками, у наданих ТТН є усі дані, які дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, перевізника, транспортний засіб, водія, пункти навантаження та розвантаження, дату складання документу, підписи відповідальних осіб, відомості про вантаж (найменування, одиниця виміру, маса нетто, тари, брутто), відмітки про отримання вантажу портовим оператором та його лабораторією із визначенням показників якості на зворотному боці ТТН.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", неістотні недоліки у документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки, не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Крім того, слід зазначити, що податковим законодавством не визначено товарно-транспортну накладну, як обов'язковий безумовний доказ реальності здійснення господарської операції чи документу, що дає чи позбавляє права платника податку на податковий кредит. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені власне результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності.

Щодо невідповідності місця завантаження товару податковій адресі та адресі складських приміщень вантажовідправника, суд зазначає, що суб'єкти господарської діяльності не позбавлені права використовувати при здійсненні господарських операцій матеріальні ресурси, залучені на підставі господарсько-правових договорів (оренда, позичка, зберігання) чи завантажувати товар зі складу контрагента, у якого постачальник платника податку придбав такий товар на умовах постачання EXW (Інкотермс 2010).

З матеріалів справи судом встановлено, що вказані обставини відповідачем не досліджувалися.

Крім того, навіть відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на що, певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 06.02.2018 у справі №821/589/17.

Позивачем також до матеріалів справи надано договір оренди №22/09-17 від 22 вересня 2017 року складських приміщень у АДРЕСА_1, яка вказана у ТТН як пункт навантаження (які містяться в матеріалах справи). Інформаційною довідкою із Реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 березня 2018 року підтверджується, що вказане нерухоме майно належало орендодавцю ОСОБА_5 на праві власності з 24.01.2008 по 26.02.2018, тобто у період здійснення спірних господарських операцій.

Позивачем до матеріалів справи надано окрім первинних документів (договори купівлі-продажу, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні) на підтвердження здійснення постачання товару по ланцюгам поставок. Також було надано договори суборенди земельних ділянок, довідки про наявність земельних ділянок, звіти про збирання врожаю сільськогосподарських культур №37-сг, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів ягід та винограду №29-сг, звіти про посівні площі сільськогосподарських культур № 4-сг.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ "АУРІС ТРЕЙД", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов'язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "АУРІС ТРЕЙД", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК».

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ "АУРІС ТРЕЙД", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК» не дійсними.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції" ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "АУРІС ТРЕЙД", ТОВ «Салоха-П», ТОВ «Апекс ЛК» з поставки товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР ЕКСПОРТ БКВ".

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 28 лютого 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 28 лютого 2018 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 759 526 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 11, ідентифікаційний ) судові витрати у розмірі 40919 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 22.06.2018.

Суддя Н.В. Стрельнікова