Справа № 804/2174/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2018 року Справа № 804/2174/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника позивача представника відповідача Франскевич Ю.І. Прохорова С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Елтехкомп" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.05.2018 року.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що по податковим зобов'язанням по яким є зауваження відповідача, позивачем робились розрахунки коригування, що підтверджується первинною документацією, яка надавалась до перевірки та описана у самому акті та надано до суду. Податок на прибуток за 2014 рік відповідачем нарахований відповідно до чинній на той час редакції Податкового кодексу України та сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджується висновками акту перевірки. Щодо факту обриву ланцюга позивач зазначає, що даний факт є необґрунтованим, а господарські операції підтверджені первинним документами та рухом активів.
17.05.2018 року підготовче засідання відкладено на 29.05.2018 року, у зв'язку з задоволенням клопотання представника позивача про його відкладення.
Ухвалою суду від 29.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.06.2018 року.
У судовому засіданні 07.06.2018 року оголошено перерву до 19.06.2018 року.
19.06.2018 року судом оголошено перерву до 21.06.2018 року, та 21.06.2018 року оголошено перерву до 27.06.2018 року.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов від 02.05.2018 року та зазначив, про правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» зареєстроване та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області.
На підставі наказу від 03.11.2016 року №1162 про проведення документальної планової виїзної перевірки, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Науково виробниче об'єднання «Елтехкомп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 року за результатами якої складено акт перевірки від 09.06.2017 року за № 6025/04-36-14-03/31251352.
Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки ТОВ «НВП «Елтехкомп» подало до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 09.06.2017 року №6025/04-36-14-03/31251352.
Перевіркою встановлені порушення:
1) п. 44.1 ст. 44, п. 135.2 п.п.135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 138.2 ст. 138 п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «НВП «Елтехкомп» занижено податок на прибуток всього у сумі 2 180 604,00 грн.. в т.ч.: за 2014 рік в сумі 696 808,00 грн., за 2015 рік в сумі 906 515,00 грн., за 9 місяців 2016 року в сумі 557 281,00 грн.;
2) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2 та п. 198.6, п. 201.1 п. 201.4, п. 201.6 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «НВП «Елтехкомп» занижено податок на додану вартість всього в сумі 4 004 177,00 грн., у тому числі: за січень 2014 року в сумі 95 801,00 грн.; за лютий 2014 року в сумі 2 167,00 грн.; за квітень 2014 року в сумі 81 361,00 грн.; за травень 2014 року в сумі 147 345,00 грн., за червень 2014 року в сумі 312 269,00 грн.; за липень 2014 року в сумі 131 721,00 грн.; за серпень 2014 року в сумі 47 661,00 грн.; за вересень 2014 року в сумі 160 177,00 грн.; за жовтень 2014 року в сумі 246 402,00 грн.; за листопад 2014 року в сумі 175 378,00 грн.; за грудень 2014 року в сумі 167 939,00 грн., за січень 2015 року в сумі 6 958,00 грн.; за лютий 2015 року в сумі 167 916,00 грн.; за березень 2015 року в сумі 71 793,00 грн.; за липень 2015 року в сумі 55 954,00 грн.; за серпень 2015 року в сумі 382 955,00 грн.; за вересень 2015 року в сумі 239 710,00 грн.; за жовтень 2015 року в сумі 256 078,00 грн.; за листопад 2015 року в сумі 285 629,00 грн.; за грудень 2015 року в сумі 133 975,00 грн., за червень 2016 року в сумі 34 053,00 грн., за липень 2016 року в сумі 181 034,00 грн., за серпень 2016 року в сумі 405 122,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 214 779,00 грн., та завищено податок на додану вартість всього в сумі 381 468,00 грн. у тому числі за січень 2016 року в сумі 933,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 2 568,00 грн., за березень 2016 року в сумі 110 309,00 грн., за квітень 2016 року в сумі 237 690,00 грн., за травень 2016 року в сумі 29 968,00 грн.
Завищення ТОВ «НВП «Елтехкомп» ряд. 20.1 «Сума завищення від'ємного значення, яку зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» всього на суму 175 407,00 грн., у тому числі:
- за березень 2014 року в сумі 131 054,00 грн.;
- за вересень 2016 року в сумі 44 353,00 грн.
Завищення ТОВ «НВП «Елтехкомп» ряд. 24 «Сума завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» за жовтень 2014 року в сумі 10 530 грн., та ряд. 21 «Сума завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» за вересень 2016 року в сумі 272 889,00 грн.
3) п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу в результаті чого ТОВ «НВП «Елтехкомп» було не надано декларацію з прибутку підприємств за 2014 рік.
На підставі вказаного акта від 22.09.2017 року контролюючим органом прийнято:
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» 20.11.2017 року звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою № 349 з вимогою переглянути та скасувати прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.09.2017 року.
За результатами розгляду Державна фіскальна служба України рішенням від 30.01.2018 року № 3994/6/99-99-11-01-01-25 скаргу ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 29.09.2017 року без змін.
Правомірність винесених Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Досліджуючи взаємовідносини ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» із контрагентами-постачальниками, які мали вплив на формування податкового кредиту та валових витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Так, судом встановлено, що у січні 2014 року між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Іріада» укладено договір на поставку продукції №0101 від 06.01.2014 року, а саме сталі електротехнічної. На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз виключно за січень 2014 року, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Також, щодо наявності одного працівника станом на 2016 рік, суд зазначає, що взаємовідносини між підприємствами відбувались у січні 2014 році, тому кількість працівників на 2016 рік ніякого відношення до співпраці у 2014 році не має.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
На момент здійснення поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що в серпні 2016 року між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «БК «Арата» укладено договір на поставку продукції №0108 від 01.08.2016 року, а саме сталі електротехнічної та мастила.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені жодними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента-постачальника ТОВ «БК «Арата», а саме ТОВ «Бізнес Інвест Холдинг», який немає ніякого відношення до діяльності ТОВ «НВП «Елтехкомп», тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Також, щодо наявності одного працівника станом на 2015 рік та відсутність основних засобів, суд зазначає, що взаємовідносини між підприємствами відбувались у серпні-вересні 2016 році, тому кількість працівників та засобів на 2015 рік ніякого відношення до співпраці не має.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
На момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Укр Пром Груп» укладено договір на поставку продукції №37 від 21.05.2015 року, а саме сталі електротехнічної та консоль-швелера.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкова та видаткова накладна, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
На момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Інспайр Трейд» укладено договір на поставку продукції №1201 від 01.12.2014 року, а саме: автоматичний вимикач, олія, рубильник, шина.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Також, щодо наявності одного працівника станом на серпень 2016 року, відсутності основних засобів та внесенням запису до ЄДР, то суд зазначає, що взаємовідносини між підприємствами відбувались саме у грудні 2016 року.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
На момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Алькарен» укладено договір на поставку продукції №2/01 від 10.01.2014 року, а саме: автоматичний вимикач та електрон стаціонарний в асортименті. На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
На момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «РВС Трейд» укладено договір на поставку продукції №19/03-1 від 19.03.2015 року, а саме: вимикач. На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкова та видаткова накладна, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що сукупність факторів та обставин, що характеризують діяльність суб'єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди. Такий висновок зроблено у зв'язку з тим, що місце реєстрації ТОВ «РВС Трейд» - ДПІ у м. Черкасах, стан платника - платник за основним місцем обліку, свідоцтво платника ПДВ від 01.12.2014 року анульовано 29.05.2015 року; в березні 2015 року працював 1 працівник, основні засоби відсутні, податкові накладні зареєстровані на користь ТОВ «Елтехкомп», має обрив ланцюга. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Щодо ануляції свідоцтва ПДВ, то воно анульовано через 2 місяця після поставки продукції та факт такої ануляції не є підтвердженням нереальності здійснення господарських операцій.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Гранд Постач Груп» укладено договір на поставку продукції №21 від 03.07.2014 року, а саме: автоматичний вимикач.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкова та видаткова накладна, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що сукупність факторів та обставин, що характеризують діяльність суб'єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди. Такий висновок зроблено у зв'язку з тим, що з 23.01.2015 року підприємство зареєстровано на непідконтрольній Україні території, свідоцтво ПДВ анульовано 20.03.2015 року, в серпні 2016 року працював 1 працівник, наявна інформація, що створено для формування податкової вигоди, основні засоби відсутні, має обрив ланцюга. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Щодо ануляції свідоцтва ПДВ, то суд зазначає, що воно анульовано через 8 місяців після поставки продукції та факт такої ануляції не є підтвердженням нереальності здійснення господарських операцій.
Також, слід зазначити, що господарські операції відбувались в липні 2014 року.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ПП «Абсолют Транс» укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг №31/03-3 від 31.03.2015 року.
На підтвердження факту укладення даного договору позивачем були надані, в якості первинних документів такі копії: акт здачі-прийняття робіт №2403 від 31.03.2015 року та податкова накладна №2403 від 31.03.2015 року, платіжні доручення. Заборгованість за даним договором між сторонами відсутня.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що сукупність факторів та обставин, що характеризують діяльність суб'єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність послуг від ПП "Абсолют Транс", які отримані ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені будь-якими належними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях посадових осіб податкового органу.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ПП «Фарт» укладено договір на поставку товарно-матеріальних цінностей №б/н від 26.06.2015 року, а саме: мнемосхеми, знаки заземлення, таблички металеві, паспорт до устаткування, знаки електробезпеки, наклейки.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні доручення. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що сукупність факторів та обставин, що характеризують діяльність суб'єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди. Такий висновок зроблено у зв'язку з тим, що місце реєстрації ПП «Фарт» - в АНД районі, стан платника податків - за основним місцем обліку, свідоцтво ПДВ від 13.10.1997 року, за 1 півріччя 2015 року працювало 3 особи, ПП «Фарт» придбавало продукцію у ТОВ «Вега Рітейл», у якого існує обрив ланцюга. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, так як податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше. Свідчення про те, що ПП "Фарт" створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації автоматичних вимикачів має разовий характер базується лише на припущеннях податкового органу.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Укргрупкомерц» укладено договір на поставку продукції №0107 від 01.07.2016 року, а саме: сталь електротехнічна, масло.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні документи. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - переміщення та отримання вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними, розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що перевіркою встановлено здійснення ТОВ «Укргрупкомерц» нереальних господарських операцій з товаром у зв'язку із відсутністю факту (джерела) його законного ведення в обіг у попередніх ланках постачання та/або реально задекларованого виробництва. Даний висновок зроблено у зв'язку з тим, що місце реєстрації ТОВ «Укргрупкомерц» - Білоцерківська ОДПІ у Дніпропетровській області, стан платника - платник податків за основним місцем обліку, свідоцтво платника ПДВ від 01.12.2015 року, працювала 1 особа станом на липень 2016 року, основні засоби відсутні, податкові накладні зареєстровані в реєстрі на користь ТОВ «Елтехкомп», має обрив ланцюга. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Взаємовідносини відбувались у липні 2016 року.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «НВП «Техприлад» укладено договір на поставку продукції №04/12 від 04.12.2014 року, а саме: автоматичні вимикачі різних маркувань та потужностей. На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні документи. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що ТОВ «НВП «Техприлад» перетворено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації автоматичних вимикачів в лютому, березні, травні, червні 2015 року, яка має разовий характер. Даний висновок зроблено у зв'язку з тим, що місце реєстрації ТОВ «НВП «Техприлад» - Київська ОДПІ у м. Харкові, стан платника - платник за основним місцем обліку, свідоцтво платника ПДВ від 20.12.2001 року, працювало три працівника, підприємство взято на облік у 1997 році, придбавало товар у ТОВ «Теріка Плац», а те в свою чергу має обрив ланцюга. А також підприємство перетворено незадовго до здійснення господарської операції. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Щодо твердження про те, що спеціально проведена перереєстрація ТОВ «НВП «Техприлад» для надання податкової вигоди у 2015 році, то суд зазначає, що ТОВ «НВП «Техприлад» зареєстровано у 1997 році, адресу не змінювало, а товар продавало і в 2016 році в тому числі, у зв'язку із чим, дане твердження ні чим не підтверджено.
Взаємовідносини між підприємствами відбувались на протязі тривалого періоду, а саме: лютий, травень - серпень 2015 року, жовтень 2015 року - травень 2016 року.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та МППВКФ «Експрес-Комплект» укладено договір на поставку продукції №301214 від 30.12.2014 року, а саме: вимикач.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкова та видаткова накладна, платіжні документи. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що МППВКФ «Експрес-Комплект» перереєстровано незадовго до здійснення господарської операції з реалізації вимикача на ТОВ «НВП «Елтехкомп», яка має разовий характер. Даний висновок зроблено у зв'язку з тим, що місце реєстрації МППВКФ «Експрес-Комплект» - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, стан платника - внесено запис про відсутність підтвердження відомостей, свідоцтво платника ПДВ від 26.03.2007 року анульовано 13.05.2015 року, у грудні 2014 року працювала 1 особа, основні засоби відсутні, має обрив ланцюга. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Промснаб» укладено договір на поставку продукції №01082014 від 01.08.2014 року, а саме: електротовари.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкова та видаткова накладна, платіжні документи. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - розрахунки за товар проведено у повному обсязі.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Взаємовідносини відбувались в серпні 2014 року.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Судом встановлено, що на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Південпроменерго» укладено договір на поставку продукції №01082014 від 01.08.2014 року.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів - податкові та видаткові накладні, платіжні документи. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - розрахунки за товар проведено у повному обсязі, переміщення товару відбувалось відповідно до товарно-транспортних накладних.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що ТОВ «Південпроменерго» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації товарів/послуг на ТОВ «НВП «Елтехкомп», яка має разовий характер. Даний висновок зроблено у зв'язку з тим, що ТОВ «ПІвденпроменерго» має місце реєстрації - ДПІ у м. Івано-Франківську, стан платника - внесено запис про відсутність за місцем знаходження, свідоцтво платника ПДВ від 06.06.2013 року анульовано 16.02.2015 року, у серпні 2016 року працювала 1 особа, основні засоби відсутні, має обрив ланцюга, податкова накладна на користь ТОВ «НВП «Елтехкомп» не реєструвалась. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Щодо наявного кримінального провадження, в рамках якого був допитаний гр.Шаповал С.А. (директор та засновник), то будь-яких доказів податковим органом до суду надано не було, в тому числі вироку.
Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» та ТОВ «Техномаш-Харків» укладено договір постачання.
На підтвердження факту поставки даної продукції позивачем були надані до суду, в якості первинних документів податкові та видаткові накладні, платіжні документи. Згідно пояснень представника позивача та копіям бухгалтерських документів наданим до суду у якості первинних - розрахунки за товар проведено у повному обсязі, переміщення товару підтверджено товарно-транспортними накладними.
Під час проведення перевірки податковим органом досліджені первинні документи щодо даного контрагента позивача, будь-які зауваження щодо їх оформлення у акті відсутні.
Разом з тим, податковий орган зазначає про те, що ТОВ «Техномаш-Харків» перереєстровано незадовго до здійснення господарської операції на ТОВ «НВП «Елтехкомп», яка має разовий характер. Даний висновок зроблено у зв'язку з тим, що місце реєстрації ТОВ «Техномаш-Харків» - Центральна ОДПІ у м. Харкові, стан платника - внесено запис про відсутність за місцем реєстрації, свідоцтво платника податку від 2005 року анульовано в серпні 2015 року, в грудні 2014 - січні 2015 років працювала 1 особа, основні засоби відсутні, має обрив ланцюга, наявна кредиторська заборгованість. У зв'язку із викладеним, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
Станом на момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Макрос - Пром» (39941248), взаємовідносини за листопад 2015 року; ТОВ «Рапан» (25529701), взаємовідносини за березень 2014 року; ТОВ «Ельпіс» (38873148), взаємовідносини за травень-червень 2014 року; ТОВ «Норіка» (36366517) взаємовідносини за липень-вересень 2014 року; ТОВ "Дастік" (39047507), взаємовідносини за листопад-грудень 2014 року; ТОВ «Автобуд 2008» (36160752), взаємовідносини за березень-квітень 2014 року; ТОВ НВП "АНТ" (34631713), взаємовідносини за червень, липень, жовтень 2014 року; ТОВ «Київцентрпостач» (39597468), взаємовідносини за березень 2015 року; ТОВ «Сігма-Юг» (38873221), взаємовідносини за січень 2014 року; ТОВ «Онікс трейд ЛТД» (38836478), взаємовідносини за квітень 2014 року, то як зазначено представником позивача на час розгляду справи в суді, вказані документи вилучені на підставі ухвали суду про тимчасовий доступ до речей та документів.
При цьому, з акту перевірки вбачається, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Макрос - Пром» укладено договір постачання товару №11/02 від 02.11.2015 року, а саме: Лист х/к 3*1250*2500. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткову та податкову накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки. Заборгованість між підприємствами відсутня.
З акту перевірки вбачається, що між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Рапан» укладено договір постачання товару №3103 від 31.03.2014 року, а саме: трансформаторна підстанція КТПМК-160 без трансформатора. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткову та податкову накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки.
В тому числі, між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Ельпіс» укладено договір постачання товару №1205 від 12.05.2014 року, а саме: рубильників та запчастин до нього. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки.
Між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Норіка» укладено договір постачання товару №1205 від 12.05.2014 року, а саме: рубильників та запчастин до нього. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки.
Між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Дастік» укладено договір постачання товару №01112014 від 01.11.2014 року, а саме: шина, ізолятор, олія. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки.
Між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ "Науково-виробниче підприємство "АНТ" укладено договори постачання товару, згідно яких ТОВ "НВП "АНТ" зобов'язується здійснити постачання товарів, а саме: рубильників, реле, роз'єднувачів, трансформаторів. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки.
Між ТОВ «НВП «Елтехкомп» з ТОВ «Київцентрпостач» укладено договір постачання товару №300315 від 30.03.2015 року, а саме: трансформаторна підстанція. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткову та податкову накладні, товарно-транспортні накладні, що зазначено в акті перевірки.
З акту перевірки також вбачається, що ТОВ «НВП «Елтехкомп» мало взаємовідносини з ТОВ "Онікс-Трейд ЛТД" на суму 196 230,00 грн., в т.ч. ПДВ 32 705,00 грн. До перевірки надано, у якості первинних документів видаткові та податкові накладні, що зазначено в акті перевірки.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.
Твердження про відсутність товарів та послуг, які поставлялись на ТОВ «НВП «Елтехкомп» не підтверджені належними доказами, податковим органом проводився аналіз дій контрагента по взаємовідносинам з його контрагентом постачальником, тобто не досліджувалась можливість придбання продукції, яка поставлялась позивачу раніше.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року.
На момент здійснення спірної поставки позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Щодо кримінальних проваджень суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 83 Податкового кодексу України, яка визначає матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, для посадових осіб органів державної фіскальної служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Суд звертає увагу, що оскільки факти та обставини, встановлені в ході досудового слідства по кримінальній справі, згідно приписів кримінально-процесуального законодавства, не можуть вважатись встановленими і підтверджувати вину особи у вчинені злочину до набрання чинності обвинувальним вироком у кримінальній справі, у контролюючого органу відсутні підстави для врахування такої інформації при прийнятті висновків під час проведення перевірки платника податків (позивача).
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Позивач та його контрагенти на момент складання податкових накладних, зазначених в акті перевірки, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Також щодо отриманої податкової інформації слід зазначити, що позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв'язку з невиконанням своїх обов'язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України" якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.
Суд звертає увагу, що особами, які проводили перевірку були досліджені первинні документи, які підписані усіма сторонами та уповноваженими особами, всі контрагенти на час здійснення операцій перебували на обліку в податкових органах та не припинені, мають усі необхідні реквізити відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зауважень до форми документів не зазначено. Факт підтвердження належними первинними бухгалтерськими документами фактичного виконання договорів, укладених між позивачем та його контрагентами, вказує на фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого останнім ПДВ до податкового кредиту та витрат.
Контролюючий орган в акті перевірки посилається на те, що в ході перевірки позивачем не надано сертифікатів якості (відповідності) товару.
Так, відповідно до пп. 20.1.8 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок контролюючі органи мають право вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Тобто, документи, які засвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості і т.н.) - документи, які за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів платнику податку, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилок та недоліків у їх оформленні не є підставою беззаперечною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
За таких обставин, відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» та ТОВ «Іріада», ТОВ «БК «АРАТА», ТОВ «УкрПромГруп», ТОВ «Інспайр-Трейд», ТОВ «Алькарен», ТОВ «РВС Трейд», ТОВ «Грандпостач Груп», ПП «Абсолют Транс», ПП «Фарт», ТОВ «Укргрупкомерц», ТОВ «НВП «Техприлад», МППВКФ «Експрес-Комплект», ТОВ «Промснаб», ТОВ «Південпроменерго», ТОВ «Техномаш-Харків», ТОВ «Макрос-Пром», ТОВ «Рапан», ТОВ «Ельпіс», ТОВ «Норіка», ТОВ Дастік», ТОВ «Автобуд 2008», ТОВ «НВП АНТ», ТОВ «Київцентрпостач», ТОВ «Сігма-Юг», ТОВ «Онікс трейд ЛТД» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а отримані позивачем товари та послуги не були використані в межах господарської діяльності позивача.
Під час судового розгляду справи, з'ясовано, що податкові повідомлення-рішення сформовані відповідачем, у зв'язку з не визнанням податковим органом реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
В тому числі, під час судового розгляду справи відповідачем при аналізі задекларованих позивачем показників доходів та витрат за 2014 р., 2015 р. та 9 місяців 2016 року недоведена правомірність винесення грошових зобов'язань з урахуванням первинної документації та суті господарських операцій.
Слід зазначити, що відповідачем порушуються строки визначені ст. 102 Податкового кодексу України при визначені сум грошового зобов'язання.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 96 951,59 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 липня 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко