Справа № 803/348/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3683/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року (ухвалену головуючим суддею Мачульський В.В., у м. Луцьку) у справі № 803/348/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про визнання відмови у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі заяви від 05 лютого 2018 року та відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 24.01.2018 № 24 протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 24 січня 2018 року №24 з врахуванням допомоги на оздоровлення, з 01.01.2018 та з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач, відмовляючи йому у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування усіх складових, визначених у відповідній довідці ТУ ДСА України в Волинській області, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій і статус суддів», «Про пенсійне забезпечення», оскільки матеріальна допомога на оздоровлення є складовою системи оплати праці суддів: входить до складу фонду оплати праці, має грошовий вираз, здійснюється систематично та включена в оподатковуваний дохід та на неї фактично були нараховані і сплачені страхові внески.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Камінь-Каширського обєднаного управління ПФУ Волинської області у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2В, на підставі заяви від 05.02.2018 та відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 24.01.2018 № 24. Зобовязано Камінь-Каширське обєднаного управління ПФУ Волинської області (44500, Волинська область, місто Камінь-Каширський, вулиця 1-го Травня, 1а, ) провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 (44601, Волинська область, Маневицький район, селище міського типу Маневичі, вулиця Некрасова, 1/3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 24.01.2018 № 24 з врахуванням допомоги на оздоровлення, з 01.01.2018 та з врахуванням раніше виплачених сум.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що головним для включення матеріальної допомоги хоч у пенсію, хоч у довічне грошове утримання, є її наявність у складі матеріального забезпечення усіх суддів та підтвердження відрахувань з цієї суми, передбачених чинним законодавством. Сплачуючи внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування з матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач мав законні очікування на отримання пенсії (чи щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) у розмірі, максимально наближеному до рівня останньої заробітної плати на посаді судді. Отже, матеріальна допомога на оздоровлення має враховуватися при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідача, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законних підстав немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (це підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та даних на сайті укрпошта про те, що позивач 18.06.2018 отримав рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 570, котрі додані до матеріалів справи), а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що що ОСОБА_2 до 03.10.2016 обіймав посаду судді Маневицького районного суду Волинської області, з якої був звільнений у звязку із виходом у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIІІ, що підтверджується копією наказу Волинського обласного управління юстиції від 01.04.2000 №54-к «Про безстрокове обрання суддями районних судів Волинської області», наказу Маневицького районного суду Волинської області від 03.10.2016 № 10/02-04 «Про відрахування зі штату суду голови суду, судді Покидюка В.І.» (а.с.12-13).

Позивач перебуває на обліку в Камінь-Каширському ОУПФУ Волинської області з вересня 2010 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що слідує із протоколу від 10.10.2016 року № 997 (а.с.26).

05.02.2018 ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до Камінь-Каширського ОУПФУ Волинської області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 24.01.2018 № 24. Згідно довідки сліду, що, суддівська винагорода голови Маневицького районного суду Волинської області (останньої перед звільненням посади позивача) включає: посадовий оклад - 16000,00 грн., доплату за вислугу років 80 відсотків від посадового окладу 12 800,00 грн., доплату за перебування на адміністративній посаді в розмірі 10 відсотків від посадового окладу - 1600,00 грн., допомогу на оздоровлення (1/12 від посадового окладу) 1333,33 грн. (а.с.10).

Листом від 14.02.2018 № 1003/02-30-17 Камінь-Каширське ОУПФУ Волинської області повідомило ОСОБА_2, що за результатами розгляду його заяви Комісією з розгляду питань, повязаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій, відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою від 24.01.2018 № 24. При цьому відповідач погоджується, що відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIІІ «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Проте відповідач вважає, що статтею 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» допомога на оздоровлення не передбачена у складі суддівської винагороди.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального права, неповного зясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Покликання позивача на норми іншого законодавства є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Так посилання на статтю 2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним покликання позивача на застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012, № 21-430а11, 06.11.2013 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання суду першої інстанцій на положення статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Такі висновки суду апеляційної інстанції щодо застосування зазначених норм права узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.06.2018 у справі № 592/7834/17.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 803/348/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 05 липня 2018 року