Справа № 826/3749/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3749/17 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі виконавчого директора Ворушиліна Костянтина Михайловича, Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенка Ігора Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

1) зобов'язати діючу Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенка Ігора Івановича провести належні нарахування по депозитному рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_3 з 25 березня 2013 року - відповідно умов додаткової угоди від 25 грудня 2008 року, Постанови Судової палати ВСУ від 29 травня 2013 року - справа №6-39цс13. Надати до Окружного адміністративного суду міста Києва, виписку з депозитного рахунку НОМЕР_3 з 25 грудня 2008 року по 01 березня 2017 року та розхідний документ на суму 25000 грн, по цьому рахунку від 07 липня 2014 року, та пояснення на підставі чого своєчасно не повідомили позивача;

2) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягає у порушенні гарантованого права на повернення вкладу і відсотків, не включенні рахунку позивача НОМЕР_3 в перелік вкладників та умисному ухиленні від перевірки правильності та законності нарахування процентів з 25 березня 2009 року, не поверненні до 09 вересня 2014 року коштів за рахунок Фонду, за депозитним вкладом НОМЕР_3 в ПАТ «Західінкомбанк» ОСОБА_3 (номер картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Богунським РВ УМВС м. Житомир 18 березня 1998р., адреса проживання 10031 АДРЕСА_1), довготривалому не виконанні та ігноруванні рішень судів з 2010 року, умисному нанесенні істотної шкоди та великих збитків. Незаконного (фальшивого) закриття рахунку НОМЕР_3 - ніби-то 07 липня 2014 року, про що повідомили позивачу 28 листопада 2016 року - дуже сумнівною випискою;

3) визнати протиправним закриття (без повідомлення позивача і належного оформлення в ощадній книжці на ім'я позивача рахунку НОМЕР_3 від 23 травня 2006 року) 07 липня 2014 року - рахунку НОМЕР_3, про що повідомили 28 листопада 2016 року - через два роки чотири місяці 21 день;

4) визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Яремчишина І.Б. та Костенко І.І. (43005 пр-т Перемоги 15 м. Луцьк) у не включенні депозитного рахунку НОМЕР_3 та даних ОСОБА_3 (н.к.п.п. НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Богунським РВ УМВС м. Житомир 18 березня 1998 року, адреса проживання 10031 АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Західінкомбанк», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно додаткової угоди від 25 грудня 2008 року та вимог ст. 26 Закону і розділів 3-5 Положення, ст. 625, 1061, 1073 Цивільного кодексу України;

5) зобов'язати діючу Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка Ігора Івановича (43016 вул. Кафедральна 11 Луцьк) включити депозитний рахунок НОМЕР_3 та дані ОСОБА_3 (н.к.п.п. НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Богунським РВ УМВС м. Житомир 18 березня 1998 року, адреса проживання 10031 АДРЕСА_1) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Західінкомбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно додаткової угоди від 25 грудня 2008 року, та надання Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенком Ігорем Івановичем інформації до Фонду, стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_3, яким необхідно виплатити вклад та проценти, за вкладами в ПАТ «Західінкомбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно вимог ст. 26 Закону та р. 3-5 Положення, ст. 625, 1073 Цивільного кодексу України;

6) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (5, вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ) невідкладно здійснити виплати вкладу та процентів, за вкладом ОСОБА_3 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно умов додаткової угоди від 25 грудня 2008 року, ст. 625 Цивільного Кодексу України, до дня відкликання ліцензії з Банку;

7) стягнути з Виконавчого директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Ворушиліна Костянтина Михайловича за довготривале, умисне невиконання гарантій по поверненню вкладу, що призвело до істотної шкоди і значних збитків, відповідно до частиною четвертою п. 4 ст. 105 КАСУ втрачену вигоду за період з 28 липня 2014 року до 10 липня 2015 року в розмірі 19 процентів річних, від суми гарантованого повернення вкладу 87681 грн 93 коп. на 23 липня 2014 року, 352дні х(19/365)х94161,78=17253 грн 50 коп.;

8) стягнути з Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенка Ігора Івановича за умисне невиконання гарантій по поверненню вкладу, свідоме нанесення збитків - невиконання повноважень та бездіяльність; втрачену вигоду в розмірі 45 339 грн 45 коп.;

9) стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення в розмірі 3 952 086 грн 60 коп. (98 752,79 х 3% х 1334 доби);

10) заборонити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі виконавчого директора Ворушиліна Костянтина Михайловича та Уповноваженій особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенку Ігорю Івановичу, враховуючи ігнорування конституційних прав позивача і невиконання присяги в частині захисту права, займати посади в органах державної влади;

11) заборонити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб приймати рішення про припинення (закінчення) ліквідації ПАТ «Західінкомбанк», до виконання зобов'язань перед ОСОБА_3;

12) стягнути з кошти на лікування з 13 серпня 2015 року в розмірі (29 міс. х 3500 грн = 101 500 грн).

13) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (5, вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ) в особі Виконавчого директора Фонду Ворушиліна Костянтина Михайловича та діючу Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка Ігора Івановича (43016 вул. Кафедральна 11 Луцьк) подати у тижневий строк, з моменту набрання рішенням по справі законної сили, звіт про виконання судового рішення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі умисно, самоправно ухиляються від врахування і виконання вимог закону та рішень суду, порушуючи гарантоване право на отримання вкладу в повному обсязі за рахунок Фонду, не виконуючи належним чином повноваження щодо захисту прав вкладників.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року у задоволені адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що відповідачі своєчасно не надають повні, конкретні відповіді на його запити, не маючи відповідей, що повинні відповідати вимогам статті 18-20 Закону України «Про звернення громадян», не мав змоги в липні-грудні 2014 року, обґрунтовано відповідно вимог КАС України - своєчасно оформити адміністративний позов, УОФ Яремчишин І.Б. приховав, що 07.07.2014 в порушення Інструкції НБУ №492 від 12.11.2003 ніби-то закрив рахунок НОМЕР_3 повідомили 28.11.2016, дуже сумнівною випискою від 15.11.2016.

На багаторазові його прохання та вимоги, відповідачі надавали недостовірну інформацію, при цьому кошти з цього вкладу банк незаконно не повернув.

Сума 25 584 грн 22 коп., яка отримана позивачем 02.07.2014 через ПАТ «Хрещатик» як відшкодування, на думку останнього не є вкладом та процентами.

Крім того, позивач не отримав жодного процесуального документу від суду першої інстанції, фіксування судового засідання не велось, протокол (журнал) не складався.

У відзиві на апеляційну скаргу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зазначено, що 02.07.2014 ОСОБА_3 виплачено суму в розмірі 25 584 грн 22 коп., при цьому суми стягнуті за рішеннями судів та звернення ОСОБА_3 від 26.08.2014, внесено до реєстру вимог кредиторів, а саме 17 447 грн 09 коп до 4 черги, а 15 307 грн 03 коп. - до 7 черги.

Разом з тим, вимоги які не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними у відповідності до частини восьмої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відзиві на апеляційну скаргу Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенком І.І. зазначено, що на момент подання заяви позивача про визнання його вимог кредитора у ПАТ «Західінкомбанк» перед ним існувала заборгованість в розмірі 32 754 грн 12 коп. Вказані вимоги були включені до Реєстру вимог кредиторів ПАТ «Західінкомбанк» в розмірі 17 447 грн 09 коп. до 4 черги, а 15 307 грн 03 коп. - до 7 черги.

Відтак, в силу вимог статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» всі вимоги, які існували у ОСОБА_3 до 23.07.2014 (початок введення в банку ліквідаційної процедури), але ним не були заявлені, вважаються погашеними, тому після 23.07.2014 у Банку не виникає жодних зобов'язань по сплаті позивачу зявлених ним сум упущеної вигоди та 3% річних.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вирішуючи даний спір як адміністративний, виходив з того, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб правомірно віднесено вимоги ОСОБА_3 до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Західінкомбанк».

При цьому, згідно п. 4 частини другої ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, тому вимоги позивача про сплату пені та 19% річних є неправомірними та задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з вимогами про стягнення коштів на лікування з 13.08.2015 в розмірі 101500 грн та стягнення шкоди в розмірі 45339 грн 45 коп. не надав належних та допустимих доказів того, що погіршення стану здоров'я перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з тією обставиною, що йому не виплачені кошти за договором банківського вкладу, тому у задоволенні вказаних вимог також слід відмовити.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Відповідно до частини першої ст.2 КАС України (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

При цьому, відповідно до частини другої ст. 4 КАС України (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви), юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст.17 КАС України (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за частиною першою ст.19 КАС України (у редакції, на момент винесення рішення судом першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, який здійснює управлінські функції та реалізує свою компетенцію на основі законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 23.05.2006 між ОСОБА_3 та КБ «Західінкомбанк» ТзОВ (правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк») укладено договір банківського вкладу «Вигідний» в національній валюті згідно з яким сума вкладу становила 25 000 грн під 19% річних.

25 грудня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору від 23.05.2006 (рах. 3) договір банківського вкладу (депозиту) «Вигідний» в національній валюті, термін договору було продовжено на 3 місяці (дата вимоги вкладником своїх коштів - 25.03.2009) (а.с. 8).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди, процентна ставка за строковим вкладом становить 19 відсотків річних.

25 березня 2009 року позивач звернувся до Житомирської філії КБ «Західінокомбанк» ТзОВ з заявою, в якій просив терміново повернути йому належні кошти готівкою (а.с. 8 зворот).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 11 листопада 2010 року у справі №2-1009, залишеним без змін ухвалою Апеляційним судом Житомирської області від 22.12.2010 у справі №22ц-8700/10 стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Західінкомбанк» 25000 грн банківського вкладу, 3917 грн 63 коп. утраченої вигоди, 120 грн витрат на ІТЗ (а.с. 135 зворот).

Постановою відділу примусового виконання ріщень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 16.07.2013 прийнято до виконання виконавче провадження №25759041 з примусового виконання виконавчого листа №2-1009, виданого 02.02.2011 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення 29037 грн 63 коп. боргу та судових витрат на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Західінокомбанк» (а.с. 184).

Крім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2012 року у справі №2-1081/12 стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_3 36,41 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн моральної шкоди та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи (а.с. 135 зворот).

Постановою відділу примусового виконання ріщень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 16.07.2013 прийнято до виконання виконавче провадження №38431338 з примусового виконання виконавчого листа №2-1081/12, виданого 29.05.2013 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення 36 грн 41 коп. матеріальної шкоди та 120 грн витрат ІТЗ на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Західінокомбанк» (а.с. 185).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10.04.2013 у справі №0604/2-3984/12 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_3 3564 грн 07 коп. неодержаних доходів (упущеної вигоди) (а.с. 135 зворот).

Постановою відділу примусового виконання ріщень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 16.07.2013 прийнято до виконання виконавче провадження №38431454 з примусового виконання виконавчого листа №2-3984/12, виданого 31.05.2013 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення 3564 грн 07 коп. неодержавних доходів (упущеної вигоди) на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Західінокомбанк» (а.с. 186).

У подальшому, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2014 у справі №295/19337/13-ц стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_3 15 078 грн 59 коп. відсотків за періоди з 13.02.2010 року по 29.02.2012 та з 09.10.2012 по 25.11.2013, а також три відсотки річних у розмірі 2 829 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 13.02.2010 по 25.11.2013, а всього 17 907 грн 59 грн. (а.с. 136).

Постановою відділу примусового виконання ріщень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 16.07.2014 відкрито виконавче провадження №44009884 з виконання виконавчого листа №295/19337/13-ц, виданого 26.06.2014 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення 15 078 грн 59 коп. відсотків за періоди з 13.02.2010 року по 29.02.2012 та з 09.10.2012 по 25.11.2013, а також три відсотки річних у розмірі 2 829 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 13.02.2010 по 25.11.2013, а всього 17 907 грн 59 грн. на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Західінокомбанк» (а.с. 187).

Таким чином, з вказаних судових рішень вбачається, що станом на 01.07.2014 у ПАТ «Західінкомбанк» перед позивачем існувала заборгованість в сумі 50665 грн 70 коп. (25000+15078,59+3917,63+120+3564,07+2829+120+36,41).

02 липня 2014 року позивач отримав через КБ «Хрещатик» виплату суми відшкодування у розмірі 25584 грн 22 коп.

Вказані обставини підтверджуються заявою позивача про повернення коштів (а.с. 9), а також квитанцією ПАТ «КБ «Хрещатик», відповідно до якої зазначене відшкодування виплачено позивачу згідно призначення платежу «виплата суми відшкодування ОСОБА_3 Віктору Миколайовичу ПАТ «Західінкомбанк» згідно реєстра» (а.с. 191).

Крім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.08.2014 по справі №295/8656/14-ц стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_3 2368 грн 50 коп. - 19 % річних за період з 26.11.2013 року по 26.05.2014, три відсотки річних в розмірі 634 грн 96 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.11.2013 по 26.05.2014; інфляційні з 26.11.2013 по 26.05.2014 в сумі 4669 грн 18 коп., що разом становить 7672 грн 64 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн 60 коп. (а.с. 188-190).

Таким чином, загальна сума заборгованості перед ОСОБА_3 становила 50665 грн 70 коп.+ 7672 грн 64 коп. = 58 338 грн 34 коп., з яких 25584 грн 22 коп. позивач отримав.

Відтак, невиплачена сума заборгованості склала 32 754 грн 12 коп.

У подальшому, постановою Правління Національного банку України від 22.07.2014 № 433 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.07.2014 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та призначено Уповноважену особу Фонду.

Відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду опубліковано в газеті «Голос України» 29.07.2014 за №142 (5862).

Як зазначив представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в додаткових письмових запереченнях на апеляційну скаргу та підтвердив представник банку, у ПАТ «Західінкомбанк» перед ОСОБА_3 існувала заборгованість в загальному розмірі 58 338 грн 34 коп., яка складалась з сум 50665 грн 70 коп.+ 7672 грн 64 коп., стягнутих згідно судових вищевказаних рішень.

З вказаної суми 25584 грн 22 коп. позивач отримав, з яких 25 000 грн - це сума вкладу, а 584 грн 22 коп. - нараховані відсотки, тому невиплачена сума заборгованості склала 32 754 грн 12 коп.

За зверненням позивача від 26.08.2014 про визнання грошових вимог кредитора (а.с. 171, 174-175) його кредиторські вимоги на загальну суму 32754 грн 12 коп., які він просив визнати, було внесено до реєстру вимог кредиторів наступним чином:

- в четверту чергу - вимога на суму 17447 грн 09 коп.;

- в сьому чергу - вимога на суму 15307 грн 03 коп. (а.с. 13 зворот).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що позивач в заяві про визнання вимог кредиторів зазначив суму саме 32754 грн 12 коп., інших вимог ним не заявлялось, в тому числі не заявлялась і сума вклада 25 000 грн, яка на думку позивача ним не отримана.

Встановлено також, що протягом 2014 року по 2016 рік позивач звертався до ПАТ «Західінкомбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» з заявами про надання розрахунків коштів, отриманих ним 02.07.2014 в ПАТ «КБ «Хрещатик» (а.с. 9, 10, 12, 13, 14, 15, 17).

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.07.2016 №34-036-32098/16 йому роз'яснено, що ним було отримано 25 000 грн суми вкладу за договором банківського вкладу «Вигідний» та 584 грн 22 коп. суми нарахованих відстоків (а.с. 21-22).

При цьому, як зазначив представник банку, на балансових рахунках по депозитному вкладу ОСОБА_3 станом на початок процедури ліквідації банку обліковувались кошти в розмірі 25 000 грн тіла вкладу та 584 грн 22 коп. процентів за вкладом.

У зв'язку із цим, сума даних коштів відобразилась уповноваженою особою Фонду у переліку вкладників та була виплачена на виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Про отримання вказаних коштів згідно заяви позивача від 21.08.2014 не заперечував і сам позивач, при цьому зазначивши, що отримана ним сума є незрозумілою для нього.

Проте, ОСОБА_3 не погоджується з тією обставиною, що він отримав саме виплату за договором банківського вкладу, тому останній звернувся до адміністративного суду з вимогами щодо порушення його прав у зв'язку з неповерненням вкладу за вказаним договором та відсотків за вкладом, та просив визнати дії відповідачів протиправними щодо невключення його до повного Переліку вкладників та відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Західінкомбанк» за рахунок Фонду та зобов'язати включити його до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов'язати невідкладно виплатити вклад та проценти йому за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, просив стягнути відсотки, понесені збитки, упущену вигоду, пеню та кошти на лікування.

Колегія суддів, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративних судів, враховує не лише суб'єктний склад правовідносин, які склались між сторонами, а й характер таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасників.

Приватно-правовий характер має спір тоді, коли він обумовлений порушенням або загрозою приватного майнового права конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

Крім того, спір є приватно-правовим, якщо до порушення приватного прва чи інтересу призвели управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

У нашому випадку, правовідносини щодо яких виник спір, обумовлені наявністю майнових вимог позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Упоноваженої особи, оскільки позивч вважає, що кошти за депозитним вкладом в розмірі 25 000 грн та відсотки за вкладом йому відшкодовано не було.

Натомість, як Фонд гарантування вкладів фізичних осіб так і ПАТ «Західінкомбанк» доводять, що вказані кошти за вкладом згідно договору банківського вкладу та додаткової угоди, а також відсотки йому було відшкодовано за рахунок Фонду ще в 2014 році.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини випливають з укладених між банком і позивачем договору банківського вкладу від 23.05.2006 (рах. 3) та додаткової угоди, при цьому як Уповноважена особа, так і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діють як представники сторони договірних відносин.

У даному випадку спір, що розглядається не є публічно-правовим спором, тому не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду в цивільному порядку.

Частиною третьою статті 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відтак, вимоги позивача про протиправність закриття 07.07.2014 рахунку НОМЕР_3, про стягнення втраченої вигоди за період з 28.02.2014 до 10.07.2015, понесених збитків, пені, коштів на лікування, у зв'язку з невиконанням укладеного між ним та банком депозитного договору й додаткової угоди є похідними від вимог щодо відшкодування коштів за вкладом, а тому підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Що стосується інших заявлених вимог, а також вимог щодо заборони ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» до виконання зобов'язань перед позивачем та заборони Голові Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі виконавчого директора Ворушиліна Костянтина Михайловича та Уповноваженій особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенку Ігорю Івановичу, у зв'язку з ігноруванням порушених прав позивача та не виконанням присяги в частині захисту його прав, займати посади в органах державної влади, то такі вимоги також не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки є похідними від вимог відшкодування позивачу коштів за вкладом, які на його думку він не отримав.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду в частині відмови в задоволенні вимог позивача.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 3 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За правилами частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року та закритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі виконавчого директора Ворушиліна Костянтина Михайловича, Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенка Ігора Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено: 02 липня 2018 року.