Справа № 759/2197/18
Суддя: Журибеда О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2197/18

пр. № 2-а/759/257/18

21 травня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарі Крічфалушій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВАП Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Поліцейського роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій інспектора протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову АР № 492245 від 05.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги мотивувала тим, що 03.02.2018 року, ним залишено автомобіль «Міцубісі» номерний знак НОМЕР_1 на стоянку за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого 55.

Інспектором ВАП Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення згідно ч. 5 ст. 122 КУпАП, а поліцейським роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_3 складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.02.2018р.

Вважає дії інспекторів поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірними, а постанову про накладення адміністративного стягнення такою, що підлягає скасуванню, оскільки він мав право на паркування автомобіля на місці для інвалідів, та, як сам є інвалідом другої групи.

Також просить суд, стягнути з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1951,32 грн., моральну шкоду 5000 грн., понесені ним судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду відзив та оптичний диск з доказами розташування транспортного засобу позивача. У відзиві просить суду задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, що 05.02.2018р. інспектором ВАП Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 згідно ч. 5 ст. 122 КУпАП (а.с. 10), а поліцейським роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_3 складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.02.2018р.(а.с. 11).

Як вбачається з даних зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1, 03.02.2018 року о 10 год. 45 хв., по вул. Льва Толстого, в м. Києві, здійснив зупинку, стоянку в зоні дії дорожнього знака 5.35 з табличкою 7.17.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Як з'ясовано в судовому засіданні, позивач є дійсно інвалідом другої групи (а.с. 12), однак маючи знак «Водій з інвалідністю», який у відповідності до ПДР України має бути розміщено в автомобілі, не розмістив його.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином судом встановлено що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач та не надано доказів в спростування доводів позивача.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Доказів, які б об'єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

В той же час, суд не вбачає підстав для визнання дій інспекторів протиправними, оскільки на момент складення постанови та акту, їм не було відомо про наявності інвалідності позивача та було проведено дії у відповідності до норм законодавства.

Також судом не вбачається підстав для задоволення вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивача, оскільки дані обставини не були доведені в суді.

Щодо, понесення позивачем судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, то дані обставини з боку позивача не були підтверджені в ході розгляду справи.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 7, ч. 5 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора ВАП Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Поліцейського роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій інспектора протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора ВАП Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 по складанню постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 492245 від 05.02.2018 року - протиправними.

Скасувати постанову АР № 492245 від 05.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Журибеда