Справа № 757/12487/18-а
Суддя: Литвинова І. В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року cуддя Печерського районного суду Литвинова І. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Недашківського Леоніда Павловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 22.02.2018 серії БР № 512820 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та відшкодування моральної шкоди та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову серії БР № 512820 від 22.02.2018 поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Недашківського Л. П. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. В обґрунтування поданого позову вказано, що 22.02.2018, о 01:45 год. позивач, керуючи транспортним засобом BMW 740D (д. н. з. НОМЕР_1), повертався з м. Рівне у напрямку м. Київ, був зупинений на КП у районі м. Новоград-Волинський співробітником Національної поліції з приводу того, що рухався у лівому ряді із двох можливих, не маючи на меті здійснити поворот вліво або розвернутися. Вночі автомобілів на трасі майже не було, а права смуга вкрита льодом, при цьому на правій був сніговий покрив, що надавав можливість на зимових покришках стійко керувати транспортним засобом. Тому, з метою збереження особистої і громадської безпеки, позивач був змушений пересуватися у правій смузі дороги.

Оскільки рух транспортним засобом позивача лівою смугою був пов'язаний із погодними умовами, станом дорожнього покриття, позивач вважає постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, протиправною.

Ухвалою судді від 18.05.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами /а. с. 16/.

18.06.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідачем зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та є такими що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 512820 від 22.02.2018 до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 425 грн.

Згідно зазначеної постанови 22.02.2018 о 01 год. 45 хв. позивач, на автодорозі Київ-Чоп 236 ка., керуючи BMW 740D (д. н. з. НОМЕР_1), рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот в той час, коли праві інші смуги були не зайняті, чим порушив п. 11.2 Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правовою нормою ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, з метою забезпечення реалізації прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності, уповноважений орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у відповідності з законом та з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган чи посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується за всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Особа, яка складала постанову не прийняла до уваги пояснення позивача щодо відсутності в його діях умислу на скоєння адміністративного правопорушення та, що вказана зупинка була вимушена у зв'язку із несправністю автомобіля.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням є протиправна, вина/умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами та доповненнями, визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності.

Постанова про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлених останнім доводів. Докази мають бути належними та допустимими.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Незважаючи на ці вимоги у постанові не наведено достатніх належних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування заперечень позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ст. 77 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказів, які б належним чином підтверджували вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано. З наданого суду відеозапису, який вівся нагрудною камерою відповідача, обставини, на які він посилається не підтверджуються, оскільки запис не цілісний і має перерви у часі.

Суд вважає, що наявними матеріалами справи не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка, на погляд суду, складена виключно на припущеннях працівника поліції, не було здійснено дії, направлені на встановлення інших фактичних даних, на основі яких суб'єктом владних повноважень було прийнято рішення про наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова 22.02.2018 серії БР № 512820 не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і при її винесенні не було дотримано порядку розгляду та не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 21, 55, 61, 129 Конституції України, ст.ст. 33, 122, 213, 222, 251, 268, 278, 279, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 72-77, 241-246, 283, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРШІИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Недашківського Леоніда Павловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 22.02.2018 серії БР № 512820 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та відшкодування моральної шкоди та закриття провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БР № 512820 про накладення штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова