Справа № 185/9810/17(2-а/185/500/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2018 рокусправа № 185/9810/17(2-а/185/500/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Сафронова С.В. Чепурнов Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі
апеляційну скаргуДепартаменту патрульної поліції
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року (суддя - головуючий Головін В.О.) в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до Інспектора роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2
провизнання дій неправомірними, та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до Інспектора роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати дії патрульного поліції ОСОБА_2 по притягненню його до адміністративної відповідальності неправомірними;

- скасувати постанову серії ЕАА №220365 від 27 листопада 2017 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255 грн.

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року відкрито провадження по справі №185/9810/17.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що відповідач притягнув його до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у справі №185/9810/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено.

Визнано дії Інспектора роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 по складанню постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 неправомірними.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №220365 від 27 листопада 2017 року, складену Інспектором роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень скасовано за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки вина позивача по порушенню Правил дорожнього руху нічим не підтверджується.

Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.11.2017 року Інспектором роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА №220365 від 27 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 27.11.2017 року в м. Дніпро по вул. Макарова, 27Д водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Opel Astra, д.н.з АЕ 3044 ІЕ наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскарження правомірності винесеного суб'єктом владних повноважень - Інспектором роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 рішення у формі постанови серії ЕАА №220365 від 27 листопада 2017 року було предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України Про дорожній рух, Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Закону України Про Національну поліцію, Правил дорожнього руху.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.п. 8.1 п. 8 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідач у відзиві на адміністративний позов та в апеляційній скарзі посилається на рапорт (а.с. 37), складений безпосередньо Інспектором роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, який на думку відповідача є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до наданої копії рапорту, оскільки всупереч приписам ст. 283 КУпАП, останній не було зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення в графі 9 «До постанови додаються», а тому він не може бути визнаний як належний та допустимий доказ у справі в розумінні приписів ст. 73-76 КАС України.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що з копії рапорту, наданого відповідачем до суду першої інстанції, не вбачається за можливе достовірно встановити, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення та створено перешкоду для пішоходів.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за відсутності належних та допустимих доказів, вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшовши вірного висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, проте невірно застосував норми процесуального права в частині не закриття провадження відносно позивача, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні резулятивної частини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За приписами ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у справі №185/9810/17 змінити, доповнивши його резулятивну частину абзацом четвертим наступного змісту:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

В решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у справі №185/9810/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов