Справа № 813/913/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/913/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ

Фізична особа підприємець ОСОБА_4 (далі позивачка, ФОП ОСОБА_4) 05.03.2018 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Львівській області). Позивачка просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем:

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № № НОМЕР_1;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2018 № Ф-;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.02.2018 №;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_2;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_3;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_4;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_5.

Позивачка аргументує свої вимоги тим, що надала до перевірки та до матеріалів справи всі необхідні документи, що підтверджують факт здійснення господарських операцій з придбання товарів та послуг, проведення розрахунків за придбані товари, послуги, а отже підтвердила правомірність віднесення вартості придбаних товарів, робіт/послуг до витрат. Вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу про заниження суми грошового зобовязання з ПДВ, оскільки ці суми платник податків самостійно визначила собі як податкові зобовязання після списання продукції та відобразила такі в податкових деклараціях з ПДВ у відповідних податкових періодах. У звязку із безпідставним донарахуванням контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб вважає неправомірними похідні рішення про донарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору. Оскільки податковий облік позивачкою ведеться належним чином, документи бухгалтерського та податкового обліку зберігаються в межах встановлених законодавством термінів, безпідставним є застосування штрафних санкцій за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю. Тому позивачка вважає, що рішення ГУ ДФС у Львівській області є протиправними. Представник позивачки в судовому засіданні навів доводи, аналогічні до викладених в позовній заяві, запереченні на доповнення до відзиву від 08.05.2018 та відповіді на доповнення до відзиву від 08.05.2018.

Відповідач позов не визнає, свої заперечення аргументує тим, що платник податків не надав до перевірки належних документів, які б підтверджували правомірність формування частини його витрат за 2015-2016, що вплинуло на правильність визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Контролюючий орган також вважає безпідставним віднесення до витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість сум, обчислених з вартості придбаних в нерезидентів товарів; обґрунтовує цю позицію відсутністю доказів подальшої реалізації цього товару, а також самих товарів на складі. На обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на податкову інформацію про окремих контрагентів позивача (щодо декларування ними доходів). Стверджує, що контролюючий орган правомірно збільшив позивачці грошові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, тому правомірним є і визначення похідних нарахувань з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору. Представник відповідача надала пояснення, аналогічні за змістом викладеним у відзиві на позовну заяву від 29.03.2018 та доповненні до відзиву від 05.05.2018 аргументам, просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд за клопотанням відповідача допитав у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, - фізичних осіб-підприємців, що в охоплений перевіркою період постачали позивачці товарно-матеріальні цінності. Ці свідки підтвердили факт здійснення реальних господарських операцій та оформлення первинних документів за наслідками поставки ФОП ОСОБА_4 товарів; повідомили, що розрахунок з ними проводився готівкою з оформленням відповідних касових документів. Представник позивача повідомив, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходяться закордоном; представник відповідача не наполягав на їх розшуку.

Представник відповідача звернула увагу суду на те, що частина доданих до позовної заяви копій документів не містить певних реквізитів, як-то підпис чи печатка контрагента, тому вважає ці документи оформленими неналежно та такими, що не можуть підтверджувати належність формування підприємцем витрат, що безпосередньо впливають на визначення доходів. В свою чергу представник позивача пояснив, що частина первинних документів (накладні, квитанції до прибуткових касових ордерів) містить відтиски печаток контрагентів чи записи, виконані чорнилом блідого кольору або вицвілі, що зумовило погану якість поданих разом з позовною заявою копій, на які звернув увагу відповідач. Разом з тим, ці документи надавалися до перевірки, зауважень щодо їх змісту ревізори не зафіксували. Представник позивачки здійснив фотографування цих первинних документів та надав суду копії, виготовлені шляхом друкування цих фотографій; на цих фотографіях можна розрізнити відповідні відбитки печаток/підписи. Ці копії представник позивачки належно засвідчив на відповідність оригіналу, а оригінали цих первинних документів надав суду для огляду в судовому засіданні.

Суд заслухав пояснення представників учасників справи, покази свідків, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ФОП ОСОБА_4 30.03.2007 зареєстрована як платник податків, перебуває на загальній системі оподаткування; з 18.03.2009 зареєстрована як платник податку на додану вартість (далі ПДВ). Основним видом діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказано «діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту» (код КВЕД 46.19).

В 2015-2016 роках фактично займалася посередницькою діяльністю в торгівлі (основна категорія - гранули паливні із лушпи соняшника, пеллети, в т.ч. на експорт), а також транспортним обслуговуванням вантажів.

Для здійснення цієї діяльності ФОП ОСОБА_4 використовувала складські приміщення загальною площею 400 кв.м, орендовані вантажні автомобілі з напівпричепами, а також залучала вантажний транспорт за договорами транспортного експедирування. Наявність складських приміщень та вантажного автотранспорту підтверджується наданими контролюючому органу до перевірки, а також до матеріалів справи первинними документами. Позивачка також надала докази того, що з 2013 має ліцензію Державної митної служби України АЕ №190598 на здійснення митної брокерської діяльності.

ГУ ДФС у Львівській області провело планову виїзну перевірку позивачки, за результатами якої 12.12.2017р. за №2239/13-07/НОМЕР_6 складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_6 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 рр., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, за період з 01.01.2015 по 31.12.2016р.р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016р.р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016р.р.». Ревізори дійшли висновку про порушення ФОП ОСОБА_4 норм податкового законодавства.

ФОП ОСОБА_4 не погодилася з викладеними в акті перевірки обставинами та висновками, тому подала контролюючому органу заперечення до акта перевірки №2239/13-07/НОМЕР_6 від 12.12.2017р. Повідомила про понесені в 2015-2016 роках витрати, котрі ревізори безпідставно не взяли до уваги, а також про первинні та облікові документи, що підтверджують факт понесення цих витрат, тому не погодилася з висновками щодо податку на доходи, єдиного внеску та військового податку. Повідомила про реалізацію будівельних блоків, списання фруктів та облік цих операцій в розрізі зобовязань з ПДВ, спростовуючи висновки ревізорів про порушень з ПДВ. Повідомила, що ревізори не повністю опрацювали надані документи, діяли упереджено. На обґрунтування своїх доводів разом із запереченням скерувала копії документів на 384 аркушах.

ГУ ДФС у Львівській області для перевірки викладених у запереченні обставин та документів призначило позапланову перевірку позивачки, за результатами якої 25.01.2018р. було складено акт №149/13-07/НОМЕР_6 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_6 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016р.р. з питань порушених у запереченні від 26.12.2017 (вх. ГУ ДФС у Львівській області від 26.12.2017р. №2847/ФОП) на акт документальної планової виїзної перевірки від 12.12.2017р. №2239/13-07/НОМЕР_6». За наслідками позапланової перевірки ревізори дійшли висновку про порушення ФОП ОСОБА_4:

- п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.6 ст.177 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2156712,48 грн., в тому числі за 2015 рік 1238066,18 грн., за 2016 рік 918646,30 грн.;

- п.121.1 ст.121 ПК України, щодо незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 ПК України строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», внаслідок чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 149586,64 грн., в тому числі за 2015 рік 73666,41грн., за 2016рік 75 920,23грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2016 року, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на 78978 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2016 року, що підлягає сплаті на суму 114437 грн.;

- п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.5, п.п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, п.п.168.1.1., п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 закону України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в результаті чого донараховано військового збору на загальну суму 169654,96грн., в тому числі за 2015 рік 93101,10грн., за 2016 рік 76553,86 грн.

На підставі висновків акта планової перевірки №2239/13-07/НОМЕР_6 від 12.12.2017р. та позапланової перевірки №149/13-07/НОМЕР_6 від 25.01.2018р. контролюючий орган прийняв:

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018р. № форми «Р» про збільшення суми грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 3235068,72 грн., в тому числі основний платіж 2156712,48 грн. та штрафні санкції 1078356,24 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2018р. №Ф-, якою вимагає сплатити суму недоїмки по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 149586,64 грн., а також рішення від 07.02.2018р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в розмірі 22325,30 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018р. № форми «Р» про збільшення суми грошового зобовязання по військовому збору в розмірі 212068,70 грн., в тому числі основний платіж 169654,96 грн. та штрафні санкції 42413,74 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018р. № форми «В1» про заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми відємного значення та суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в розмірі 118467 грн., в тому числі основний платіж 78978 грн. та штрафні санкції 39489грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018р. № форми «Р» про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 171825,50 грн., в тому числі основний платіж 114437 грн. та штрафні санкції 57388,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018р. № форми «ПС» про застосування адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 510 грн.

Оцінюючи рішення контролюючого органу про збільшення ФОП ОСОБА_4 грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, суд керується такими нормами права:

Статтею 177 Податкового кодексу України (надалі ПК України) визначено правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності (крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування).

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України (в редакції за станом на момент виникнення спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п.167.1ст.167 цього Кодексу. В 2015 році ставка податку становила 15%, а якщо база оподаткування визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення у 2015 році застосовувалася ставка 20 відсотків; у 2016 році ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування (положення статті 167 ПК України у відповідних редакціях).

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат (п.177.4.1);

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством (п.177.4.2);

- суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (п.177.4.3);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг(п.177.4.4).

Відповідно до п.177.5 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон України № 996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Стаття 1 Закону України № 996-XIV дає визначення термінам:

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зі змісту актів перевірок та відзиву контролюючого органу зрозуміло, що ревізори не підтвердили обґрунтованість віднесення ФОП ОСОБА_4 витрат на загальну суму 11310330,27грн. (в тому числі 6206739,73грн. за 2015 рік, 5103590,54грн. за 2016 рік) до складу витрат, що безпосередньо впливають на отримання доходу. Такі висновки ґрунтуються на твердженні про відсутність в ФОП ОСОБА_4 всіх необхідних документів, які б підтверджували придбання та подальшу реалізацію товарів, відсутність окремих реквізитів на документах, непредставлення документів до перевірки, відсутність на залишку окремих товарів та відсутність їх подальшої реалізації. Так, контролюючий орган за результатами перевірок ФОП ОСОБА_4 не врахував:

- витрати за 2015 рік на суму 6206739,73грн. (по придбанню блоків будівельних в Grupa PrefabetS.A. та Firma Handlowo-Uslugova Aleksander Kolcz. на суму 88563,71грн.; по придбанню товарно-матеріальних цінностей, за які ФОП ОСОБА_4 провела розрахунок готівкою на суму 5582282 грн.; інших витрат на суму 535894,02 грн.);

- витрати за 2016 рік на суму 5103590,54грн. (по придбанню товарів (яблука та апельсини) в Ardox Spolka. z.o.o., International Delta Center For Export, Sdeb Export Sp.z.o.o., Wilpol Biniszewski Robert на суму 671356,36грн., по придбанню товарно-матеріальних цінностей, за які ФОП ОСОБА_4 проведена розрахунок готівкою на суму 4365991,27грн.; інших витрат на суму 66242,91 грн.).

На підставі цього висновку позивачці донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2156712,48грн., в тому числі 1238066,18грн. за 2015 рік, 918646,30грн. за 2016 рік.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи документи, доводи позивачки щодо формування цих витрат та врахував таке. ФОП ОСОБА_4 надала суду копії документів, що підтверджують здійснення господарських операцій (придбання товарів, послуг), за результатами яких позивачка формувала невизнані контролюючим органом витрати 2015-2016 років:

- ФОП ОСОБА_4 по взаємовідносинах з Grupa Prefabet S.A. та Firma Handlowo-Uslugova Aleksander Kolcz в 2015 році віднесла до витрат суму 23516,64 грн. по придбанню будівельних блоків в Grupa PrefabetS.A. (Польша). Відповідно до умов контракту №10/DK/2014/09 від 10.09.2014р., ФОП ОСОБА_4 05.02.2015р. придбала в Grupa Prefabet S.A. будівельні блоки загальною вартістю 4284 PLN (сума в контракті визначена в польських злотих), що підтверджується вантажно-митною декларацією від 05.02.2015р. (подана в електронній формі відповідно до статті 257 Митного кодексу України). Також надала міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) та рахунок (Fakture) від 04.02.2015р., на яких є відмітки митного органу та Державної екологічної інспекції у Львівській області; специфікацію на товар. Розрахунок за блоки в сумі 26605,70грн. проведено 31.03.2015р. шляхом передоплати, що підтверджується випискою ПАТ «Кредобанк». Ці будівельні блоки було реалізовано ПП ОСОБА_9 згідно видаткової накладної №ДО-0000076 від 29.05.2015р. та податкової накладної №22 від 29.05.2015р. на загальну суму 28219,97грн., в т.ч. ПДВ 4703,33грн. Вартість реалізації товару на суму 23516,64грн. позивачка включила до доходу 2015 року, а ПДВ в сумі 4703,33грн. включила до податкового зобовязання, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року. Водночас суму витрат на придбання будівельних блоків (23516,64грн.) ФОП ОСОБА_4 віднесла до витрат за 2015 рік. Ці обставини спростовують доводи відповідача про відсутність блоків та факту їх реалізації;

- в 2016 року ФОП ОСОБА_4 придбала товари (яблука та апельсини) на суму 664910,31 грн., на підтвердження чого надала:

1) контракт №17/02 від 17.02.2016р. з Ardox Spolka.z.o.o. (Польща), згідно якого придбано товар (яблука) загальною вартістю 22330 PLN, що підтверджується вантажно-митною декларацією від 14.03.2016р., рахунком (Faktura), міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), санітарними висновками. Оплата за придбаний товар в сумі 148682,12грн. здійснена 10.03.2016р., що підтверджується випискою ПАТ «Кредобанк»;

2) контракт №17/02 від 17.02.2016р. з Sdeb Export Sp.z.o.o. (Польща), згідно якого придбано товар (яблука) загальною вартістю 21294 PLN, що підтверджується вантажно-митною декларацією від 24.02.2016р., міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), рахунком (Invoice), санітарними висновками, сертифікатами. Оплата за придбаний товар в сумі 142540,40грн. здійснена 19.02.2016р., що підтверджується випискою ПАТ «Кредобанк»;

3) контракт №15/12 від 15.12.2015р. з Wilpol Biniszewski Robert (Польща), згідно якого придбано товар (яблука) загальною вартістю 17750 PLN, що підтверджується вантажно-митною декларацією від 25.01.2016р., рахунком (Faktura), міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), санітарними висновками, сертифікатами. Оплата за придбаний товар в сумі 105600,74грн. здійснена 21.01.2016р., що підтверджується випискою ПАТ «Кредобанк»;

4) контракт №16/03 від 16.03.2016р. з International Delta Center For Export (Єгипет), згідно якого придбано товар (апельсини) загальною вартістю 10212 USD, що підтверджується вантажно-митною декларацією від 08.04.2016р., рахунком (Invoice), сертифікатами. Оплата за придбаний товар в сумі 268087,05грн. здійснена 25.03.2016р., що підтверджується випискою ПАТ «Кредобанк».

Ці товари ФОП ОСОБА_4 списала та утилізувала згідно ОСОБА_7 невідповідності товарів від 27.01.2016р.,16.03.2016р., 26.02.2016р., 10.04.2016р. Позивачка не включала вартості цих товарів до складу витрат в 2016 році, а лише сформувала на підставі цих операцій податковий кредит з ПДВ; після списання товару цю суму ПДВ в 2017 році позивачка включила до складу податкових зобовязань з ПДВ.

Згідно даних журналу-ордеру по рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» за 2015 рік, ФОП ОСОБА_4 придбала товарно-матеріальні цінності (паливну гранулу (пелетти) з лушпиння соняшника) та експедиційні послуги на загальну суму 5582282 грн., розрахувавшись готівкою. На обґрунтування формування витрат по цих операціях до матеріалів справи долучено копії первинних документів (договори, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт, квитанції до прибуткових касових ордерів) з ПП «Титан» на суму 554400 грн., ФОП ОСОБА_10 на суму 1500000грн., ФОП ОСОБА_9 на суму 1800000 грн., ФОП ОСОБА_11 на суму 838282грн., ФОП ОСОБА_12 на суму 349600грн., ТОВ «ЕТБ-Україна» на суму 540000грн.

Згідно даних журналу-ордеру по рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» за 2016 рік, ФОП ОСОБА_4 придбала товарно-матеріальні цінності (паливну гранулу (пелетти) з лушпиння соняшника, брикети паливні) та експедиційні послуги на загальну суму 4365991,27 грн., розрахувавшись готівкою. На обґрунтування формування витрат по цих операціях до матеріалів справи долучено копії первинних документів (договори, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт, квитанції до прибуткових касових ордерів) з ФОП ОСОБА_13 на суму 161340грн., ФОП ОСОБА_14 на суму 49940грн., ФОП ОСОБА_9 на суму 3300000грн., ФОП ОСОБА_11 на суму 727990грн., ФОП ОСОБА_15 на суму 125400грн., Львівською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на суму 1321,27 грн.

Станом на дату здійснення цих операцій постачальники були зареєстровані як субєкти господарювання та платники ПДВ, контролюючий орган цієї обставини не спростував. Контролюючий орган ставить під сумнів формування частини цих витрат з огляду на те, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні. З цього приводу суд зауважує, що відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про відсутність підстав для віднесення витрат на транспортні послуги до складу валових витрат, проте не стосується питання витрат на придбання товарів. Суд також враховує, що контролюючий орган в п.1.16 обох актах перевірки ФОП ОСОБА_4 вказав, що перевіркою щодо наявності фактів здійснення ФОП операцій з субєктами, які мають ознаки фіктивності, припинили діяльність на підставі рішення суду або щодо яких установчі документи, свідоцтва про державну реєстрацію, договори, первинні чи інші документи визнано судом недійсними тощо, порушень не встановлено, відносини з субєктами, які мають ознаки фіктивності не зафіксовано. Суд констатує, що ані в актах перевірки, ані в заявах по суті справи контролюючий орган не навів чіткого обґрунтування того, чому ФОП ОСОБА_4 не підтверджено витрат по операціях з готівковою формою розрахунку. За таких обставин позиція контролюючого органу є суперечливою та не доводить порушення позивачкою порядку формування витрат звітного періоду.

Згідно даних журналу-ордеру по рахунку 68 «Розрахунки за різними операціями» за 2015 рік, ФОП ОСОБА_4 понесла витрати на загальну суму 677011,19грн. по господарських операціях, що зафіксовані такими первинними документами: - договір від 04.08.2014р. з ТОВ «Олія-Дар», згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала насіння ріпаку на загальну суму 435302,40грн., що підтверджується видатковими накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру. Цей товар було реалізовано компанії Corem Energia Bis (Польша) відповідно до умов контрактного договору від 31.08.2015р. та експортовано, що підтверджується вантажно-митними деклараціями від 08.09.2015р. та від 13.10.2015р.; оплата товару підтверджується виписками з ПАТ «Кредобанк»; - договір від 04.01.2015р. з ФОП ОСОБА_5, згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала контейнери «біг беги» на загальну суму 164450 грн., що підтверджується накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру; - договір від 10.01.2015р. з ФОП ОСОБА_7, згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала запасні частини до вантажних автомобілів на суму 77258,79 грн., що підтверджується накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Згідно даних журналу-ордеру по рахунку 68 «Розрахунки за різними операціями» за 2016 рік, ФОП ОСОБА_4 понесла витрати на суму 738011грн. по господарським операціях, що зафіксовані такими первинними документами: - договір від 10.01.2016р. з ФОП ОСОБА_6, згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала канцелярські товари на суму 58920грн., що підтверджується накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру; - договір від 04.01.2016р. з ФОП ОСОБА_5, згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала контейнери «біг беги» на суму 290950грн., що підтверджується накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру; - договір від 03.10.2016р. з ФОП ОСОБА_8, згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала господарські товари на суму 68125грн., що підтверджується накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру; - договір від 10.01.2016р. з ФОП ОСОБА_7, згідно якого ФОП ОСОБА_4 придбала запасні частини до вантажних автомобілів на суму 320016 грн., що підтверджується накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на запитання представників учасників справи підтвердили факт здійснення реальних господарських операцій з поставки ФОП ОСОБА_4 товарів та оформлення первинних документів, а також повідомили, що розрахунок з ними проводився готівкою з оформленням відповідних касових документів.

Підсумовуючи наведені обставин суд зауважує, що контролюючий орган наполягає на ненаданні позивачкою до перевірки всіх необхідних документів, які б підтверджували задекларовані нею в 2015-2016 роках витрати. ФОП ОСОБА_4 надала до матеріалів справи письмові докази, що підтверджують факт понесення нею таких витрат. Поряд з тим, в підпунктах 2.1.2 складених контролюючим органом актів перевірки ФОП ОСОБА_4 вказано, що при перевірці було використано відомості, відображені в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015-2016р.р., банківські документи, платіжні документи, договори, контракти, CMR, інвойси, ВМД, накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи. Суд також враховує, що ФОП ОСОБА_4 подавала заперечення на акт перевірки від 12.12.2017р., в яких стверджувала про недобросовісну та упереджену поведінку ревізорів, не погоджувалася з описаними в акті перевірки обставинами та на підтвердження правомірності формування нею витрат в 2015-2016 роках долучала додаткові документи на 384 аркушах. Надалі позивачка надала суду копії документів, що підтверджують факт понесення нею цих витрат, що вплинули на формування показників її податкової звітності, а представник позивачки надав оригінали таких документів для огляду в судовому засіданні. За таких обставин суд критично ставиться до тверджень контролюючого органу про ненадання таких документів до перевірки. З цих мотивів суд вважає протиправним рішення від 07.02.2018р. № про застосування до ФОП ОСОБА_4 штрафних санкцій в сумі 510 грн. за неподання документів.

Оцінюючи посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо сплати податків постачальниками позивачки ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12 слід зауважити, що в доповненні до відзиву відповідач повідомив про те, що ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_11 відобразили отримані від ФОП ОСОБА_4 кошти у своїх деклараціях. Більше того, формування платником податку витрат в принципі не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни його контрагентами.

Отже, надані ФОП ОСОБА_4 письмові докази підтверджують факт понесення нею витрат за наслідками здійснення господарських операцій з придбання товарів, робіт/послуг, а отже - правомірність віднесення їх вартості в розмірі 6206739,73грн. до витрат 2015 року та 5103590,54грн. до витрат 2016 року. Тому позивачка на підставі статті 177 ПК України мала підстави для формування витрат по цих господарських операціях, оскільки такі є документально підтвердженими та повязаними із господарською діяльністю підприємця. З огляду на цей висновок суду податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 07.02.2018р. № про збільшення суми грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та рішення НОМЕР_7 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.02.2018р., суд враховує, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців на загальній системі оподаткування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Контролюючий орган здійснив нарахування ФОП ОСОБА_4 єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 2015-2016 роки, виходячи з максимального розміру доходу, з якого справляться цей внесок у відповідному році на підставі пункту 1 частини першої статті 4 згаданого Закону (в 2015 259352 грн., в 2016 431550 грн.). Такі дії контролюючого органу ґрунтуються на тому, що за наслідками перевірки сума чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_4 складає 6287264,59 грн. за 2015 та 5190048,54 грн. за 2016. Оскільки суд вважає помилковими висновки контролюючого органу про визначення ФОП ОСОБА_4 чистого доходу (бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб), то нарахування єдиного внеску на підставі таких висновків є протиправним. За таких обставин безпідставним є і нарахування штрафних санкцій за донарахуванням єдиного внеску. Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягають скасуванню.

Оцінюючи податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018р. № про збільшення суми грошового зобовязання по військовому збору суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Контролюючий орган нарахував військовий збір як добуток ставки збору (1,5%) на суму визначеного ним заниження ФОП ОСОБА_4 доходу (завищення витрат) за 2015-2016. Оскільки суд вважає помилковими висновки контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_4 витрат, то нарахування військового збору на підставі цих висновків є протиправним. Відтак податкове повідомлення-рішення про донарахування грошового зобов'язання з військового збору є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи доводи контролюючого органу щодо обчислення, повноти та своєчасності сплати ПДВ суд зясував таке:

Контролюючий орган в акті перевірки зафіксував порушення ФОП ОСОБА_4 п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПК України, в результаті встановлено завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2016 року, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на 78978 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2016 року, що підлягає сплаті на суму 114437 грн. Це порушення ґрунтується на висновку про заниження податкового зобовязання з ПДВ за охоплений перевіркою період на загальну суму 193415 грн.: - в 2015 ФОП ОСОБА_4 придбала в нерезидентів будівельні блоки на загальну суму ПДВ 15929,44 грн.; - в 2016 ФОП ОСОБА_4 придбала в нерезидентів фрукти на загальну суму ПДВ 110818,39 грн., а також в ТОВ «Укрснабтрейд» на загальну суму ПДВ 66666,67 грн. Під час проведення документальної планової виїзної перевірки було проведено інвентаризацію та встановлено, що ці товари на складі відсутні. В той же час контролюючий орган стверджує, що документів на реалізацію цих товарів не надано.

Згідно п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

П.188.1 ст.188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу (п.190.1 ст.190 ПК України).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобовязань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобовязання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд вже проаналізував в цьому рішенні питання придбання ФОП ОСОБА_4 та подальшої реалізації будівельних блоків. Придбані в нерезидентів та імпортовані ФОП ОСОБА_4 будівельні блоки надалі було реалізовано резидентам:

- ФОП ОСОБА_9 - податкова накладна №22 від 29.05.2015р. на загальну суму 28219,97грн., в т.ч. ПДВ 4703,33грн.; цю суму включено позивачкою до податкового зобовязання з ПДВ, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року;

- ФОП ОСОБА_16 - податкова накладна №4 від 02.11.2017р. на суму 84826,44 грн., в т.ч. ПДВ 14137,74 грн.; цю суму включено позивачкою до податкового зобовязання з ПДВ, що підтверджується Додатком 5 до податковій декларації з ПДВ за листопад 2017 року.

Відтак, ФОП ОСОБА_4 підтвердила подальшу реалізацію придбаних будівельних блоків, нарахування сум ПДВ на вартість реалізації даних товарів та відображення таких сум ПДВ у податкових деклараціях з податку на додану вартість відповідних періодів;

Щодо придбаних ФОП ОСОБА_4 фруктів, то позивачка надала акти про їх невідповідність за якістю та повідомила про їх утилізацію. За результатами списання цих товарів ФОП ОСОБА_4 на підставі п.198.5 ст.198 ПК України визначила собі податкові зобовязання з ПДВ, що підтверджується податковими накладними від 01.11.2017р. та від 03.11.2017р. на загальну суму ПДВ в розмірі 259503грн. та включила цю суму до складу податкового зобовязання з ПДВ, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року.

За таких обставин суд вважає безпідставним донарахування контролюючим органом платнику податку ПДВ в сумі 193415 грн., оскільки суми ПДВ в розмірі 18841,07 грн. (4703,33грн.+14137,74грн.) за операціями з реалізації будівельних блоків включена до податкового зобовязання з ПДВ в травні 2015р. та листопаді 2017р. відповідно, а донарахована на вартість списаних фруктів сума ПДВ в розмірі 259503грн. включена до податкового зобовязання з ПДВ в листопаді 2017року.

Враховуючи наведене, висновки відповідача про заниження сум податкового зобовязання з ПДВ позивачкою не знайшли свого підтвердження, оскільки такі суми ПДВ є самостійно донарахованими ФОП ОСОБА_4 з відображенням таких сум ПДВ у податкових деклараціях з податку на додану вартість відповідних періодів.

Відповідач також застосував до позивачки штрафну санкцію в розмірі 170 грн. за несвоєчасне подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2015р. Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий період), що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Позивачка надала суду копію декларації з ПДВ за лютий 2015р. та квитанцію №2, якою підтверджується прийняття цієї декларації контролюючим органом 20.03.2015р., а не 20.04.2015, як вказано в акті перевірки. Отже, застосування до позивачки штрафної санкції в розмірі 170 грн. є протиправним.

Відтак, податкові повідомлення рішення від 07.02.2018р. № та № є протиправними.

Оскільки у цій справі оскаржуються індивідуальні акти контролюючого органу, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи їх прийнято (вчинено): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Висновки суду за наслідками розгляду цього спору свідчать про те, що ці критерії контролюючим органом не було дотримано, що в свою чергу зумовило необхідність звернення платника податків до суду за захистом своїх права. З огляду на ці висновки суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до положень частини другої статті 245 КАС України належним способом захисту прав позивача є скасування оскаржуваних рішень контролюючого органу як протиправних.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Львівській області:

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № № НОМЕР_1;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2018 № Ф-;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.02.2018 № НОМЕР_7;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_2;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_3;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_4;

- податкове повідомлення-рішення від 07.02.2018 № НОМЕР_5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, ідентифікаційний код 39462700) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (81000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_6) судові витрати на сплату судового збору у сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2018.

Суддя Москаль Р.М.