Справа № 643/7990/17
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7990/17

Провадження № 2-а/643/108/18

14.06.2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Горборукової М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора протиправними та скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

22.06.2017. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати дії поліцейського 1 роти 1 батальйону УПП в м. Харкові ОСОБА_2 з притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 705036 від 10.06.2017 року поліцейського 1 роти 1 батальйону УПП в м. Харкові ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. В обгрунтування своєї позовної заяви позивач зазначив, що 10.06.17 о 20 год. 21 хв. він, керуючи автомобілем Mercedes-Benz CLK 230, номерний знак DEL 718, рухаючись у м. Харкові по проспекту Л. Ландау був зупинений інспектором 1 роти 1 батальйону УПП в м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 Підставою для зупинки, зі слів відповідача, стало начебто порушення позивачем п. 31.4.3 ПДР України, а саме: невідповідність технічного стану транспортного засобу та його обладнання, а саме здійснення руху на транспортному засобі з вимкненим заднім лівим стоповим вогнем. Як наслідок, відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 705036 від 10.06.17. Вищевказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме порушення правил керування транспортним засобом, що має несправності системи зовнішніх світлових приладів. Вважає оскаржувану постанову безпідставною, протиправною, такою, що грубо порушує його права, та такою, що підлягає скасуванню. Пункт 31.4 передбачає вичерпний перелік технічних несправностей і невідповідностей транспортного засобу, за яких його експлуатація є небезпечною для інших учасників дорожнього руху. Зокрема, пункт 31.4.3 присвячено зовнішнім світовим приладам, серед яких пункт «а» передбачає невідповідність кількості, типу, кольору, розміщенню і режиму роботи зовнішніх світових приладів вимогам конструкції транспортного засобу. У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10.06.2017 серії БР № 705036, зазначено, що позивач здійснював рух на транспортному засобі з вимкненим лівим стоповим вогнем, однак зазначене може свідчити, що останній здійснював рух на транспортному засобі у повній відсутності загоряння стопового вогню. Крім того, відповідач не встановив в чому невідповідність режиму роботи стопових вогнів транспортного засобу Mercedes-Benz CLK 230, номерний знак DEL 718. Отже, не встановлення відповідачем режиму роботи стопових вогнів на зазначеному автомобілі, на думку позивача, виключає можливість стверджувати про створення ним суспільної небезпеки під час руху на транспорті. Позивач вважає, що даний пункт ПДР ним порушений не був, тому застосування до нього покарання, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП як за керування транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби)» є безпідставним та відповідно неправомірним. Крім того, розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без застосування засобів фіксування судового процесу, прийняти законне та обгрунтоване рішення. .

Відповідач інспектор патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у місті Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 705036 від 10.06.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 121 КУпАП, з застосуванням до останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, керував транспортним засобом Mercedes-Benz CLK 230, номерний знак DEL 718, 10.06.2017 року, о 20 год. 20 хв., в м. Харкові по пр. Л. Ландау рухався в автомобілі, в якому не працював стоповий вогонь, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України (а.с. 4).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи суду також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надав офіційне тлумачення зазначеної норми, зазначивши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушення, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, відповідач - інспектор патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у місті Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, правомірність свого рішення не довів.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та скасувати постанову БР № 705036 від 10 червня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241-243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову БР № 705036 від 10.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 19 червня 2018 року.

Суддя Харченко А.М.