Справа № 812/1607/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

05 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1607/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому позивач просить:

1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження позивачем строкової служби, що став особою з інвалідністю;

2) зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії позивача та здійснити виплату пенсії позивачу з 01.10.2017 в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення від 03.07.2007 серія НОМЕР_1 . Позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджено посвідченням від 10.12.2009 серія НОМЕР_2 , довідкою від 02.12.2009 МСЕК серія 2-20 СМ № 110197.

Відповідно до військового квитка від 13.05.1976 серія НОМЕР_3 позивач був призваний на спец збори по ліквідації аварії на ЧАЕС у військову частину № НОМЕР_4 у 1989 році. Згідно з архівною довідкою від 23.02.2007 № 36239 позивач брав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС у період з 28.04.1989 по 24.07.1989.

Висновком лікарської комісії від 23.04.2007 № 25602/5-6 визнано, що позивач має захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою від 02.12.2009 серії 2-20 СУ № 037670 про результати визначення ступеня втрати працездатності позивача, ступінь втрати працездатності позивача - 75 %.

26.03.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 06.04.2018 № 156/В-4 відповідач зазначив, що позивач як військовозобов`язаний з 10.05.1989 по 22.07.1989 призваний на військові збори та безпосередньо виконував службові завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки позивач проходив строкову військову службу в період з 13.05.1976 по 26.05.1978, а участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбулась не під час проходження останньої, підстави для проведення перерахунку пенсії згідно з постановою КМУ від 15.11.2017 відсутні.

З посиланням на норми Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України від 15.10.2017 № 851, позивач вважає що відповідач у порушення зазначених вимог Закону позбавив його права на перерахунок пенсії, що стало підставою для подання даної позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Від відповідача через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду 20.06.2018 за вх. № 14662/2018 надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 21-23), в якому зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

26.03.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми про здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2017 на підставі частини третьої статті 59 Закону України про ЧАЕС, пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Листом відповідача від 06.04.2018 № 156/В-4 позивачу надано роз`яснення, що відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок пенсії проводиться особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Тобто здійснення перерахунку передбачено тільки особам, які стали інвалідами під час проходження дійсної строкової служби.

Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 10.05.1989 по 22.07.1989, згідно з трудовою книжкою в даний період перебував у трудових відносинах з Лисичанським содовим заводом, згідно з військовим квитком НОМЕР_5 проходив строкову військову службу з 13.05.1976 по 26.05.1978.

Таким чином позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС не під час проходження дійсної строкової служби, відповідно дія норми частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на позивача не поширюється.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити за відсутністю законних підстав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 (арк. спр. 5-7).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено копією пенсійної справи (арк. спр. 24-42).

Посвідченнями від 03.07.2007 серія А № 445464, від 30.01.2018 № 363625, від 10.12.2009 серія НОМЕР_2 , вкладкою до посвідчення від 03.07.2007 № НОМЕР_7 , довідкою МСЕК від 02.12.2009 серія 2-20 СУ № 037670, довідкою до акта огляду МСЕК від 02.12.2009 серія 2-20 СМ № 110197 підтверджується, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (арк. спр. 8-10, 28).

Відповідно до архівної довідки від 23.02.2007 № 36239, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 28.04.1988 (наказ № 106) по 24.07.1989 (наказ № 190) (арк. спр. 11,31).

Донецькою регіональною міжвідомчою експертною комісією на засіданні 01.06.2007 № 207 зроблено експертний висновок, з якого встановлено, що у позивача захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (арк. спр. 12).

Згідно з військовим квитком від 13.05.1976 НОМЕР_3 позивач з 28.04.1989 по 24.07.1989 брав участь в зоні ЧАЕС у складі в/ч 53893, отримав дозу опромінення. Має право на пільги у відповідності із постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378. Час проходження зборів зараховується до трудового стажу, що надає право на пільгову пенсію 1,5 кратному розмірі. У період з 13.06.1976 по 26.05.1978 проходив строкову військову службу (арк. спр. 14).

26 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою б/н про нарахування позивачу пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів від 15 листопада 2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. спр. 15).

Листом від 06.04.2018 № 156/В-4 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка застосовується з 1 жовтня 2017 року. Порядок 1210 доповнено пунктом 9-1 щодо обчислення пенсій по інвалідності для інвалідів- ліквідаторів з числа військовослужбовців дійсної строкової служби. У відповідності до змін, внесених до Порядку 1210 щодо забезпечення проведення перерахунку пенсій, призначених особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю підлягають перерахунку з 01.10.2017 року та з 01.01.2018 року. Зазначив, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 10.05.1989 по 22.07.1989, згідно з трудовою книжкою у даний період перебував в трудових відносинах з Лисичанським содовим заводом, згідно з військовим квитком НОМЕР_5 проходив строкову військову службу з 13.05.1976 по 26.05.1978. Таким чином відсутні законні підстави для перерахунку пенсії (арк. спр. 16).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 58 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 796-ХІІ він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210), передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою.

Зазначений Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 та застосовується з 01 жовтня 2017 року.

Цією ж постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до Пункту 1 Порядку № 1210, а саме розширено перелік статей Закону № 796-XII, на які поширюється дія Порядку, шляхом включення до нього статті 59 Закону № 796-XII, зазначені зміни застосовуються з 01 жовтня 2017 року.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» статтю 59 Закону № 796-XII викладено в новій редакції, яка застосовується з 01 жовтня 2017 року.

Разом з тим всі зміни вищезазначених норм застосовуються з 01 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, зазначеним Порядком № 1210 визначається лише механізм обчислень та виплат пенсій особам, право на які встановлено статтями 54, 57, 59 Закону № 796-XII.

Позивач вважає, що має право на обчислення його пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку № 1210 з 01 жовтня 2017 року, оскільки зазначена норма поширюється на осіб, які отримують пенсію за статтею 54 Закону № 796-XII.

Аналізуючи приписи вищезазначених норм та внесення змін до них, суд зазначає, що доповнення Порядку № 1210 пунктом 9-1 здійснено законодавцем для визначення механізму обчислення пенсій особам, які мають таке право за статтею 59 Закону № 796-XII.

Так, статтею 59 Закону № 796-XII в новій редакції, яка застосовується з 01 жовтня 2017 року, встановлено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Суд вважає, що частину третю статті 59 Закону № 796-XII необхідно застосовувати з урахуванням контекстного зв`язку з іншими її положеннями та положеннями статті 10 Закону № 796-XII.

Так, статтею 10 Закону № 796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до примітки до статті 10 Закону № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Суд зауважує, що стаття 59 має назву «Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи», отже її положеннями врегульовано порядок призначення пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС саме під час проходження військової служби.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, приписи статті 59 Закону № 796-XII не врегульовують питання пенсійного забезпечення всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок чого стали інвалідами, а визначає право на пенсію певної категорії військовослужбовців, які проходили дійсну строкову службу, беручи участь у ліквідації наслідків ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, і стали інвалідами.

Пункт 9-1 Порядку № 1210 повністю повторює зміст частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, зі встановленням механізму обчислення пенсії за відповідною формулою.

Отже, пунктом 9-1 Порядку № 1210 встановлено механізм обчислення пенсії особам, які мають право на таке обчислення на підставі статті 59 Закону № 796-XII, тобто особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме під час проходження дійсної строкової служби.

При цьому механізм виплати пенсії, право на які встановлено статтею 54 Закону № 796-XII, визначено пунктом 9 Порядку № 1210.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 08 травня 2018 року по справі № 820/1148/18; провадження № Пз/9901/33/18 (реєстраційний № рішення у ЄДРСР 73901590):

«Частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби».

Таким чином, доводи позивача, що він має право на обчислення пенсії за статтею 59 Закону № 796-XII з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на підставі пункту 9-1 Порядку № 1210, є безпідставними.

Судом встановлено, що позивач проходив дійсну строкову службу в Збройних Силах СРСР у період з 13.05.1976 по 26.05.1978. У період з 10.05.1989 по 22.07.1989 був призваний на військові збори та виконував обов`язки у військовій частині № НОМЕР_4 .

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, суд дійшов висновку, що позивач не має права на перерахунок пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII та пункту 9-1 Порядку № 1210.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що УПФУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області правомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, про що зазначено у листі від 04 квітня 2018 року № 156/В-4.

Суд також зазначає, що частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону України від 05 жовтня 2006 року № 231-V, тобто до внесення змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ, передбачалось, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Таким чином, до внесення змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ частина третя статті 59 Закону № 796-ХІІ регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Внесенням змін до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ законодавець розширив перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аварій та випробувань та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.

Отже, позивач не мав права на призначення/перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону № 796-ХІІ, як до внесення змін до цієї норми, так і після цього.

При цьому порядок призначення пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, відповідно до якого вони призначаються на різних умовах, врегульовано Розділом VIII Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, Закон № 796-ХІІ диференційовано регулює умови призначення та розмір пенсії осіб залежно від категорії.

Держава у особі її компетентних органів на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм громадянам із державного бюджету шляхом прийняття законів.

Відповідно до статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Положеннями статті 85 Конституції України визначено, що до повноважень Верховної Ради України, зокрема, належить прийняття законів.

Зі змісту статті 14 Закону № 796-ХІІ вбачається, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються окремі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1, 2, 3, 4.

Виходячи із положень указаної норми Закону, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може належати до певної категорії осіб, у залежності від місця, періоду, строку участі у ліквідації аварії та наслідків для здоров`я, яких зазнала особа.

Положеннями розділу VIII Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії та компенсації зазначеним особам, залежно від віднесення їх до тієї чи іншої категорії, призначаються на різних умовах, що не свідчить про нерівність таких осіб, оскільки у кожному конкретному випадку враховуються певні фактичні обставини, які впливають на рівень та умови пенсійного забезпечення тієї чи іншої категорії осіб.

Також суд звертає увагу, що позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленої форми.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 1.1 Порядку № 22-1, відповідно до якого заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. <…> Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР) звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Оглядом заяви позивача про перерахунок пенсії від 26 березня 2018 року б/н встановлено, що вона не відповідає формі, визначеній додатком 2 Порядку № 22-1, та викладена в довільній формі (арк. спр. 15).

Таким чином, судом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії встановленої форми до відповідача не звертався. Відтак, заяву позивача від 26 березня 2018 року б/н розглянуто відповідачем на підставі Закону № 393/96-ВР.

Звернення позивача розглянуто відповідачем у передбачений Законом № 393/96-ВР строк.

Рішення по суті щодо перерахунку позивачеві пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ відповідачем не приймалося, а лист від 06 квітня 2018 року № 156/В-4 має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною другою статті 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9) про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії, код за ) про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова