Справа № 816/703/18
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/703/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Ліквідаційної комісії Лубенського МВ(з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду, від 05.04.2018, суддя Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 повний текст складено 10.04.18 по справі № 816/703/18

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційна комісія Лубенського МВ(з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2018 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною завою до Ліквідаційної комісії Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області (надалі - відповідач, Ліквідаційна комісія Лубенського МВ) , в якій просив: визнати протиправними та скасувати Акт розслідування нещасного випадку, що стався 18.07.1996 із старшим оперуповноваженим ВКР Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 від 07.02.2018 (форма Н-5) та Акт №13 про нещасний випадок невиробничого характеру (форма НТ*), затверджений 07.02.2018 головою Ліквідаційної комісії Лубенського МВ Захарченком Д.А. та зобов'язати відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 18.07.1996 та зобов'язати відповідача скласти акти за формою Н-1 та Н-5 та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він не погоджується з висновками комісії з розслідування нещасного випадку та складеними за його наслідками актами за формою Н-5* та НТ*, оскільки їх зміст не відповідає фактичним обставинам нещасного випадку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2018року адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37500, РНОКПП НОМЕР_1) до Ліквідаційної комісії Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області (вул. Монастирська, 4, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнано протиправними та скасовано акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та акт №13 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ*, складені Ліквідаційною комісією Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області 07.02.2018 за фактом травмування колишнього працівника міліції ОСОБА_1.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію Лубенського міського відділу (з обслуговування м.Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався із старшим оперуповноваженим ВКР Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 18.07.1996 та оформити його результати з урахуванням висновків суду у даній справі за формою відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.

В решті позову відмовлено.

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області (вул. Монастирська, 4, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37500, РНОКПП НОМЕР_1) частину судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві гривні) 40 коп.

Позивачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, застосувати необхідні норми права з метою повного захисту прав позивача.

Відповідачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову незаконним та необґрунтованим у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлене судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції , З послужного списку №Н-872407 суд встановив, що ОСОБА_1 у період з 30.05.1981 по 19.06.2001 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а саме - в Лубенському МРВ УМВС України в Полтавській області.

У період з 19.12.1994 по 20.09.1998 ОСОБА_1 перебував на посаді старшого оперуповноваженого групи по організації розкриття злочинів проти особистості відділення карного розшуку Лубенського міськрайонного відділу УМВС України у Полтавській області.

Зі змісту позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 суд встановив, що той 18.07.1996 близько 10:30 год, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого ВКР Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській області, під час проведення учбово-тренувальних стрільб з табельної вогнепальної зброї отримав акустичну травму. Після отримання зазначеної травми його було доставлено до лікувального закладу, де він з 18.07.1996 по 02.08.1998 знаходився на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділенні Лубенської ЦРЛ.

Навесні 2017 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії із заявою про проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з ним 18.07.1996, але отримав відмову, яку в подальшому оскаржив до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №816/633/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Лубенського МВ про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії був задоволений частково (а.с. 90-98). Суд визнав протиправною та скасував відмову Ліквідаційної комісії Лубенського МВ у створенні комісії з розслідування нещасного випадку за фактом травмування ОСОБА_1, викладену у листі від 24.03.2017 № 3322/115/117/01-2017, зобов'язавши відповідача провести розслідування нещасного випадку, що стався 18.07.1996 з ОСОБА_1 та оформити його результати з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1346 від 27.12.2002 з урахуванням висновків суду по даній справі. В інший частині позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 заступник голови Ліквідаційної комісії Лубенського МВ видав наказ від 09.08.2017 №31 "Про створення комісії щодо розслідування нещасного випадку, який стався 18.07.1996 з гр. ОСОБА_1." (а.с. 72).

За результатами проведеного розслідування нещасного випадку комісія прийшла до висновку, що відповідно до п. 3.11 наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України" нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

07.02.2018 був складений акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку та акт №13 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, які позивач отримав 08.02.2018 (а.с. 65-71).

З висновками комісії з розслідування нещасного випадку та складеними за результатами розслідування актами за формою Н-5* та НТ* позивач не погодився, оскільки вважає, що вони не відповідають обставинам отримання травми, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо складання висновків службового розслідування, актів про нещасний випадок за формами Н-1* та Н-5* є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. З метою повного та належного захисту прав позивача судом зроблено висновок про необхідність зобов'язати Ліквідаційну комісію Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався із старшим оперуповноваженим ВКР Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 18.07.1996 та оформити його результати з урахуванням усіх висновків суду у даній справі за формою відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1346 від 27.12.2002 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (надалі - Порядок №1346).

Відповідно до пункту 2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

У свою чергу, згідно з пунктом 2.4. Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Відповідно до п. 3.12. Порядку №1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров'я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Враховуючи положення Порядку №1346, колегія суддів зазначає, що результати розслідування нещасного випадку оформлюються актом розслідування нещасного випадку за формою Н-5*, а також актом за формою Н-1* або актом за формою НТ*, в залежності від того, чи визнано нещасний випадок таким, який стався з працівником в період проходження служби при виконанні службових обов'язків (акт за формою Н-1*) чи визнано, що нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (акт за формою НТ*).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, в акті від 07.02.2018 за формою Н-5* комісією сформульований висновок про те, що у зв'язку з відсутністю підтверджуючої документації нещасний випадок хоч і трапився в період проходження служби, проте не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (а.с. 67, зворот).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять копію рішення по справі №816/633/17 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Лубенського МВ про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

Як вбачається з постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №816/633/17, інформацію з приводу організації проведення учбово-тренувальних стрільб для працівників Лубенського МВ надати неможливо, оскільки у зв'язку із закінченням строку зберігання накази про проведення навчально-тренувальних стрільб було знищено відповідно до наказу МВС України від 27.12.1994 №710. Факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КЛЦМЛ у період з 18.07.1996 по 02.08.1996 з діагнозом акустична травма, лівосторонній кохлеарний неврит підтверджений матеріалами справи, так само як і факт видачі лікарняного листа №029923, про що є запис в історії хвороби позивача, яка зберігається в архіві КЛЦМЛ (а.с. 90-93).

Незважаючи на встановлені судом обставини перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, які комісія продублювала у своєму акті Форми Н-5* від 07.02.2018, будь-якого висновку з цього приводу за наслідками службового розслідування зроблено не було. Натомість в акті розслідування нещасного випадку як комісією, так і представником відповідача у відзиві та в судовому засіданні ставляться під сумнів пояснення надані в ході службового розслідування самим ОСОБА_1 та свідками події ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з огляду на їх ідентичність, оскільки з дня нещасного випадку вже минув 21 рік, а опитані свідки та потерпілий можуть мати дружні стосунки, як колишні колеги.

Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись із висновками комісії з розслідування нещасного випадку, позивач, крім іншого, виходить з того, що в пункті 12 Акту №13 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 07.02.2018 у графі "Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння" вказано "комісією під час розслідування не встановлено факту освідування потерпілого на стан сп'яніння 18.07.1996, у зв'язку з відсутністю підтверджуючої документації", що, на його думку, не відповідає дійсності.

Так, в ході розслідування нещасного випадку позивач вказував, що його освідування проводилося шляхом забору крові, що підтверджується епікризом з історії хвороби та довідкою Лубенської КЦМЛ від 08.02.2018 вих№01-10/418, згідно з якою 18.07.1996 був здійснений забір крові на визначення етилового спирту. 19.07.1996 кров обстежена, етилового спирту в крові не виявлено (а.с. 40).

Незважаючи на всі ці очевидні обставини відповідач стверджує, що встановити причину нещасного випадку неможливо у зв'язку з відсутністю підтверджуючої документації.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що розслідування нещасного випадку проводилося без повного з'ясування обставин отримання травми та обставин проходження лікування позивачем, що вказує на його однобокість та упередженість.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що акти від 07.02.2018 за формою Н-5* та НТ* складені комісією Лубенського МВ без дотримання вимог Порядку №1346, тобто без урахування усіх обставин, які мали значення для їх складання, а відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача скласти акти за формою Н-1 та Н-5 , колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо складання висновків службового розслідування, актів про нещасний випадок за формами Н-1* та Н-5* є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить на користь висновку про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині, з огляду на загрозу втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо необхідності зобов'язати Ліквідаційну комісію Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався із старшим оперуповноваженим ВКР Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 18.07.1996 та оформити його результати з урахуванням усіх висновків суду у даній справі за формою відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.

Щодо частини позовних вимог про необхідність встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382, 383 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ч. 2 ст. 382 КАС України)

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов'язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов'язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за приписами ч. 1 ст. 382 КАС України, встановлення судового контролю є правом, а не обов'язком суду, тому відповідну вимогу позивача, за відсутності обґрунтувань, суд залишає без задоволення.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи заявників, викладені в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Ліквідаційної комісії Лубенського МВ(з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 по справі № 816/703/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду лише у випадках передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.О. Бондар
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 06.07.2018.