Справа № 822/988/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/988/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

09 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року (місце складання м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просив: визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо неподання до ДФС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною; зобов'язати Головне управління ДФС у Хмельницькій області надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у 200 - кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав того, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а тому готувати висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку зі встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні, а відтак документи позивача повернуто без розгляду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року позов задоволено. Визнано бездіяльність Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо неподання до ДФС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною. Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області прийняти документи ОСОБА_2 та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що 07.11.2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію" в тому числі і ст. 23 цього Закону, до ст. 356 Податкового кодексу України не були внесені зміни, а постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та Закон України від 02.07.2015 №580-УШ "Про Національну поліцію" не поширюються на працівників податкової міліції, а тому надавати висновки, проводити розрахунки та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції згідно з цими нормативно-правовими актами законні підстави відсутні.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, наказом Державної податкової адміністрації у Хмельницькій області від 25.03.2002 №96-о, майора податкової міліції ОСОБА_2 начальника оперативно-аналітичного відділу УПМ ДПА у Хмельницькій області з 26.03.2002 звільнено з органів податкової служби в запас Збройних Сил України за п. "Б" ст. 64 (через хворобу).

Відповідно до висновку МСЕК від 24.07.2017 ОСОБА_2 з 17.07.2017 встановлена ІІ група інвалідності, захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №0024496 від 17.07.2017, ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 60%.

16 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління ДФС у Хмельницькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням захворювання, що спричинило інвалідність у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, посилаючись на перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" та норми Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850).

Листом №5347/8/22-01-04-73 від 27.02.2018 Головне управління ДФС у Хмельницькій області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав того, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а тому готувати висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку зі встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні. Також вказаним листом позивача повідомлено, що призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності може бути розглянуто тільки після внесення змін до нормативно-правових актів, щодо правового та соціального захисту осіб начальницького та рядового складу податкової міліції та членів їх сімей. Документи надані позивачем повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, відповідач зобов'язаний був направити висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення, а відмовивши позивачу у призначенні грошової допомоги у зв'язку з відсутністю у нього права на її призначення, відповідач перевищив повноваження, надані законодавством.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом XVIII Податкового кодексу України.

Положеннями ст. 356 Податкового кодексу України визначений правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII (в редакції Закону № 208-VIII) (далі - Закон № 565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон № 565-ХІІ втратив чинність 07.11.2015 у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" №580-VII.

Водночас, відповідно до абз. 3 п. 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію".

Тобто, за колишніми працівниками міліції, гарантії відносно яких поширюються також і на працівників податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ.

На виконання вимог ст. 23 Закону № 565-XII прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850).

За приписами п. 2 Порядку № 850 особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 (далі - Порядок № 707).

Порядок № 850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року. До цього часу діяв Порядок № 707, посилання на який є у зазначеному пункті урядової постанови від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно з пунктом 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Тобто, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Закону № 280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядку № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону № 565-ХІІ визначав Порядок № 707.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно відсутності підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що ІІ групу інвалідності позивачу встановлено 17 липня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 280-VIII і про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся у лютому 2018 року, тобто після набрання чинності Порядку № 850.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, то процедура отримання такої допомоги урегульована нормами ст. 23 Закону № 565-XII (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) та Порядку № 850.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі №822/456/16.

Згідно з п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, відповідач зобов'язаний був направити висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення, а відтак, з метою відновлення порушених прав позивача, судом першої інстанції цілком обґрунтовано зобов'язано здійснити вказані дії.

Крім того, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта, що позивачем не надано доказів який саме причинно-наслідковий зв'язок є між фактично виконуваними функціями позивачем та погіршенням здоров'я призвів через 15 років до встановлення ІІ групи інвалідності, оскільки положення п. 7 Порядку № 850 визначають вичерпний перелік документів, які мав подати ОСОБА_2

Так, згідно з п. 7 Порядку № 850 що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Як слідує з довідки № 0024496 від 17.07.2017, яку ОСОБА_2 додав до заяви (рапорту) від 26.02.2018, Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, та встановлено, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в ОВС, що є основною підставою для призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів зауважує, що дана довідка є чинною, у передбаченому законом порядку не оспорювалась і відповідач не наділений повноваженнями не приймати до уваги відомості, наведені у ній.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з оскаржуваної відповіді не вбачається, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, обґрунтовує підстави для відмови у формуванні та направленні висновку до ДФС України у зв'язку із невідповідністю або неповнотою документів, які позивач додав до заяви (рапорту).

Тобто, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, апелянт обґрунтовує правомірність винесення оскаржуваної відмови доказами, які не були покладенні в основу прийняття такого рішення та посилається на правові норми, які не були ним застосовані при прийнятті такого рішення.

Решта доводів апеляційної скарги за своїм змістом повністю повторює доводи відзиву на позовну заяву, яким вже надано оцінку судом першої інстанції, а відтак і не спростовує позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.