Справа № 813/1631/18
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1631/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань ОСОБА_1

з участю представників:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Корпорація КРТ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі ОВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Корпорація КРТ» звернулося в суд з позовом до ОВПП ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2017 року №.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що постановою Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі №813/2162/17 задоволено касаційну скаргу ТзОВ «Корпорація КРТ», постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 року у справі №813/2162/17 скасовано, залишено в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року, якою визнано протиправним та скасовано наказ ОВПП ДФС від 24.11.2017 року за №2678 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТзОВ «Канремторг» за період листопад-грудень 2015 року та з ТзОВ «Екодит» (ТзОВ «Готліб ЛТД») період липень-серпень 2015 року, за результатами проведення якої складено акт від 30.11.2017 року за №323/28-10-48-09-16/37786903.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених міркувань, просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що згідно матеріалів перевірки між ТзОВ «Корпорація КРТ» та ТзОВ «Канремторг», ТзОВ «Екодит» (Готліб ЛТД») були укладені договори купівлі-продажу товару, на підтвердження виконання умов яких платником податків до перевірки були надані видаткові та податкові накладні, суму ПДВ по яких віднесено до складу податкового кредиту ТзОВ «Корпорація КРТ» за відповідний період. Також, між ТзОВ «Корпорація КРТ» та ТзОВ «Екодит» були укладені договори на переробку давальницької сировини та договір підряду, на підтвердження виконання умов яких товариством були надані акти по переробці давальницької сировини, акти приймання виконаних підрядних податкові накладні, суми ПДВ по яких віднесено до складу податкового кредиту ТзОВ «Корпорація за відповідний період. Разом з тим, контролюючим органом не встановлено реальне джерело походження ідентифікованого товару, а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні звязаних господарських операцій до ТзОВ «Корпорація КРТ». Також, контролюючим органом було встановлено, що ТзОВ «Канремторг» та ТзОВ «Екодит» придбавали товар відмінний від того, який був реалізований на ТОВ «Корпорація КРТ». А відтак, контролюючий орган в акті перевірки прийшов до висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

В додаткових письмових поясненнях на позовну заяву представник відповідача зазначає, що постановою Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі №813/2162/17 визнано протиправним та скасовано наказ ОВПП ДФС від 07.06.2017 року за №1258 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація «КРТ», в той же час наказ ОВПП ДФС від 24.11.2017 року за №2678 в судовому порядку не оскаржувався.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі наявних в матеріалах доказів судом встановлені такі обставини.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТзОВ «Канремторг» за період листопад-грудень 2015 року та з ТзОВ «Екодит» (ТзОВ «Готліб ЛТД») період липень-серпень 2015 року, ОВПП ДФС складено акт від 30.11.2017 року за №323/28-10-48-09-16/37786903 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 року за №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 21372898 грн. 75 коп., в тому числі 17098319 грн. 00 коп. за основним платежем та 4274579 грн. 75 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України в результаті чого платником податків занижено податок на додану вартість на загальну суму 17098319 грн. 00 коп.

Як вбачається з акта перевірки, підставою для її проведення був наказ від 24.11.2017 року за №2678 «Про внесення змін до наказу ОВПП ДФС від 07.06.2017 року за №1258 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ».

Відтак, змістом спірних правовідносин є діяльність субєкта владних повноважень по здійсненню контролю щодо сплати податку на додану вартість юридичною особою.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства і виходив з таких мотивів.

Наказом ОВПП ДФС від 24.11.2017 року за №2678, у звязку із задоволенням апеляційної скарги ОВПП ДФС щодо скасування наказу від 07.06.2017 року за №1258 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 року по справі №813/2162/17 (№876/8961/17), з метою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» було внесено зміни до наказу від 07.06.2017 року за №1258, зокрема в частині строків проведення такої перевірки.

В матеріалах справи наявна постанова Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі №813/2162/17, якою задоволено касаційну скаргу ТзОВ «Корпорація КРТ» та скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 року у справі №813/2162/17, залишено в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року. Даною постановою окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано наказ ОВПП ДФС від 07.06.2017 року за №1258 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ».

Як передбачено п.79.2 ст.79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Зміст наведеної норми вказує на те, що позапланова невиїзна перевірка проводиться виключно на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Враховуючи те, що наказ ОВПП ДФС від 07.06.2017 року за №1258, який був первинною підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ», в який в подальшому вносились зміни згідно наказу ОВПП ДФС від 24.11.2017 року за №2678, скасований судом у встановленому законом порядку, то в контролюючого органу були відсутні правові підстави для проведення такої перевірки та оформлення її результатів.

Крім того, зміст та назва наказу ОВПП ДФС від 24.11.2017 року за №2678, вказує на те, що ним викладались пункти наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у новій редакції, а не призначалась така перевірка. Відтак, на підставі даного наказу не може проводитись перевірка.

Більше того, Верховний Суд у згаданій постанові від 27.03.2018 року встановив обставини відсутності підстав для проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ», які передбачені п.78.1 ст.78 ПК України, згідно наказу ОВПП ДФС від 07.06.2017 року за №1258.

Наведене дозволяє суду прийти до висновку, що контролюючий орган не мав законодавчо визначених підстав для проведення перевірки.

Також слід зазначити, що як передбачено підп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

В той же час, суд приходить до переконання, що акт перевірки отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, наказ на проведення якої був скасований у судовому порядку, є неналежним доказом виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 КАС України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дана позиція щодо застосування вищенаведених правових норм викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 2а/1570/4582/11, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує її при вирішення справи.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновку, що контролюючий орган збільшуючи суму грошового зобовязання з податку на додану вартість діяв не на підставі та не у спосіб, який визначений ПК України, використовуючи інформацію отриману за результатами перевірки проведеної без законодавчо визначених підстав (без наказу на її проведення).

Як наслідок, спірне рішення відповідача не відповідає критерію правомірності визначеного п.1 ч.2 ст.2 КАС України.

Також, судом не надається правова оцінка посиланням відповідача у відзиві на позовну заяву на обставини нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки, враховуючи закріплений у ст.9 КАС України принцип диспозитивності, суд розглядає адміністративну справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В даному ж випадку, позивач в позовній заяві не обґрунтовує свої вимоги обставинами реальності господарських операцій, які досліджувались під час проведення перевірки.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (адреса: Київ, вул.Дегтярівська , 11г) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» (адреса: Львівська область, Пустомитівський район, с.Зубра, вул.Б.Хмельницького, 144, ) 320593 (триста двадцять тисяч пятсот девяносто три ) грн. 48 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 06 липня 2018 року.

Суддя В.Я.Мартинюк