Справа № 363/1962/18
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.06.2018 Справа № 363/1962/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.

за участі секретаря Палій Л.О.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 15 травня 2018 року близько 09 години 40 хвилин, перебував в автомобілі марки «Volkswagen Caddy» та до нього підійшов працівник поліції ОСОБА_2 і звинуватив у порушенні дії знаку 3.34, а саме зупинка стоянка заборонена. Під час спілкування із поліцейським, водій ОСОБА_1 просив поліцейського надати докази правопорушення, однак таких доказів поліцейський не надав. Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була складена не за місцем вчинення правопорушення, а у Вишгородському ВП ГУНП в Київькій області. У звязку із чим, ОСОБА_1 із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не згодний, вважає її незаконною та такою, що складена із порушенням вимог закону, а тому просить суд скасувати постанову серії НК № 080567 від 15 травня 2018 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач у судовому засіданні спочатку зазначав, що за кермом транспортного засобу не перебував та не запарковув авто, у подальшому зазначив, що саме він був за кермом та здійснив зупинку авто. Також наголосив, що поліцейським не надано доказів вчинення ним правопорушення та підтримав позов.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того надав запис із нагрудної камери, яка була досліджена у судовому засіданні. Як вбачається із відеозапису, працівники поліції підійшли до водія транспортного засобу «Volkswagen Caddy» держаний номер НОМЕР_1, який було припарковано із порушенням, а саме водій не виконав вимогу знаку 3.34. Водію було розяснено суть вчиненого правопорушення, та поліцейські попросили водія ОСОБА_1 надати документи, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та документ на водійське посвідчення, на що водій закону вимогу поліцейського виконувати відмовився та документи на надав. У звязку із чим, у подальшому був доставлений до Вишгородського ВП ГУНП в Київській області для встановлення особи правопорушника та складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 080567 від 15 травня 2018 року до позивача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. 2.1 «а» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно пункту 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із наданих пояснень ОСОБА_1 у позовній заяві та у судовому засіданні вбачається, що позивач жодних доказів того, що він не порушував правила дорожнього руху не наводить. Однак із постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що вона була винесена у звязку із тим, що водій ОСОБА_1 не надав відповідні документи працівникам поліції на їх вимогу.

Дані обставини підтверджуються дослідженим у судовому засіданні записом із нагрудної відеокамери поліцейського, яку надав інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 та з якої вбачається, що працівники поліції висували ОСОБА_1. законі вимоги на які останній не реагував, документи про право керування транспортним засобом і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу надавати відмовлявся. Також із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було розяснено причину предявлення такої вимоги, оскілки транспортний засіб стояв із порушенням ПДР України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб є правомірною.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 96 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ст. 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Нагрудною камерою патрульного поліцейського зафіксовано, що на місці зупинки водія повідомлено про причину зупинку, а саме, що водій зупинив транспортний засіб із порушенням правил дорожнього руху на що водій не надав своїх пояснень, а лише наголошував, що дії працівників поліції незаконні та відмовлявся надавати посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідачем було прийнято до уваги порушення позивачем ПДР України, пояснення водія та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 241 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Статтею 286 КАС України, передбачено, що за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу або скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи, на те, що водій ОСОБА_1 дійсно порушив правила ДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектором Гладишенко О.С. не порушено процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський діяв в межах наданих законом повноважень, мав право зупиняти, оглядати транспортний засіб, розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову НК № 080567 від 15.05.2018 року. Вказана постанова винесена саме за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого визначено ст. 9 КУпАП з метою виховання позивача, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 293 КУпАП, орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, - залишає постанову без змін, а скаргу або протест без задоволення.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 256,268,288,293 КУпАП, суд ,-

ВИРІШИВ:

Залишити адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу залишити без змін.

Повний текст рішення буде виготовлений 03.07.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та регулятивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І.Ю. Котлярова