Справа № 331/3094/18
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/331/54/2018
Справа № 331/3094/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України Горбунова Володимира Васильовича(адреса для листування: 69057, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. № 96) про скасування постанови серії ЕАА № 368320 від 19 квітня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України Горбунова Володимира Васильовича, в якому позивач просить: скасувати постанову серії ЕАА №368320 від 19.04.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КпАП України; закрити провадження по справі відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.04.2018 року о 23 год. 10 хв. в м. Запоріжжі по вул. Шкільній, біля пам»ятнику ліквідаторам Чорнобильської катастрофи,відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він рухався із непрацюючою лівою передньою фарою, чим порушив п. 31.4.3 ПДР.

За твердженням позивача, обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсності, а дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними.Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.Постанова складалася інспектором без врахування зауважень позивача, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення вказано у постанові невірно, бо б.119 по пр.Соборному в м.Запоріжжі - не існує. А патруль, зупинив його на проїзній частині вул. Шкільній в м. Запоріжжі. Позивач вважає, що факт порушення базується на припущеннях, що є порушенням закону. Протокол про адміністративне правопорушення не складався.Перед початком руху він,згідно ПДР України, впевнився в тому, що усі освітлювальні прилади працюють, усі фари світили. Після початку руху позивач керував автомобілем по освітленим ділянкам проїзної частини, тому побачити поломку не мав можливості. Панель приборів автомобілю про несправність не сигналізувала. Тобто, він не знав про поломку і, на момент руху і зупинки, не міг знати. Таким чином, вважає, що в його діях відсутнє порушення п.31.4.3 ПДР України, а так само і відсутній склад адміністративного правопорушення,передбачений ч. 1 ст. 121 КпАП України. Позивач вважає,що відповідач не мав права на місці зупинки транспортного засобу виносити постанову про адміністративне правопорушення,передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП, порушуючи вимоги ст.276 КУпАП.

Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі статті 169 КАС України, та наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. (а.с.8-9)

15 травня 2018 року позивач ОСОБА_1, шляхом подання до суду уточненої позовної заяви з додатками, недоліки позовної заяви усунув. (а.с.12-18)

Ухвалою суду від 16 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. (а.с. 20-21)

06.06.2018 року від представника відповідача Довгої Ю.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву. (а.с. 25-57)

У відзиві представник відповідача вказує, що 19.04.2018 року під час несення служби у складі автопатруля згідно дислокації інспектором роти №2 батальйону №3 УПП м.Запоріжжя ДПП України Горбуновим В.В., було виявлено автомобіль «ACURA MDX», д.н.з НОМЕР_1, водій якого керував транспортним засобом, у якого не працювала передня ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 ПДР. До повноважень відповідача належить розгляд справ про адміністративні правопорушення, він знаходився за місцем вчинення правопорушення та накладення адміністративного стягнення на правопорушника може бути здійснено безпосередньо на місці його вчинення. В такому випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні, а протокол відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП не складається. Розгляд справи проводився із дотриманням вимог ст.268 КУпАП та Конституції України. Постанова про адміністративне правопорушенні відносно ОСОБА_1 виносилась відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, долучити до матеріалів справи копію відеозапису правопорушення,вчиненого позивачем та проводити розгляд справи без участі відповідача.

15.06.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву позивача ОСОБА_1

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач ОСОБА_1 вказує, що перед початком руху, згідно ПДР України, він впевнився в тому, що усі освітлювальні прилади працюють, усі фари ближнього світла горіли. Після початку руху, він керував автомобілем по освітленим ділянкам проїзної частини, тому побачити поломку не мав можливості. Панель приборів автомобілю про несправність фар ближнього світла не сигналізує. На підтвердження вищевказаного факту позивач до відзиву додав копії аркушів 1 та 63 «Руководства для владельца Acura MDX». У своїй відповіді позивач вказує, що у винесеній постанові невірно зазначено місце вчинення правопорушення, постанова виносилась на місці його зупинки по вул. Шкільній в м. Запоріжжі, та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі. В своїх доводах позивач спирається на постанову Верховного суду в адміністративній справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016) від 30.05.2018 року та на ст.283 КУпАП. Окрім цього, позивач у відповіді вказує,що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП повинна розглядатися і постанова повинна виноситись відповідно до вимог ст.ст. 276, 283 КУпАП і не може бути виправданням порушенню норм КУпАП те, що постанова виносилась відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, тому що вказана Інструкція не є законом України, а ч. 7 ст. 276 КУпАП передбачає, що тільки законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. До своєї відповіді позивач додає квитанцію про поштове відправлення відповіді на відзив на адресу відповідача.

04.07.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_4 про розгляд справи без його участі та участі позивача ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами.

Відповідача або його повноважний представник, кожен в окремості, в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності сторін по справі не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи відсутність повідомлень належним чином повідомленого відповідача про причини неявки в судове засідання, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Приймаючи до уваги заяву позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що, згідно постанови серії ЕАА № 368320 про адміністративне правопорушення від 19 квітня 2018 року, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що 19.04.2018 року о 23 год 10 хв. в м. Запоріжжі по пр.Соборному,119,він,керував автомобілем «Acura MDX» р.н.НОМЕР_1 ,у якого не працювала передня ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби. (а.с. 5-6)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), КАС України, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію».

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89,частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110,частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117,частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга тап'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137,частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178,статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

У відповідності до ст.276 КУпАП,справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 , аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Постанова серії ЕАА №368320 від 19.04.2018 року про адміністративне правопорушення,передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,винесена на місці зупинки транспортного засобу,із порушенням вимог ст.276 КУпАП.

Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою Закону настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідачем не надано доказів, на підставі яких ним було прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На відеозаписі, який представник відповідача надав суду разом із відзивом на позов не вбачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом по пр. Соборному (місце вчинення правопорушення згідно постанови) із несправною лівою фарою ближнього світла. Окрім цього, постанова про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення, а на місці зупинки позивача, що не передбачено нормами діючого законодавства. Крім того, у даній постанові невірно зазначено місце вчинення правопорушення та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

За таких обставин, можна прийти до висновку, що постанова серії ЕАА №368320 від 19.04.2018 року у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм ст.ст.276, 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи додано копії аркушів 1 та 63 «Руководства для владельцев Acura MDX», з яких вбачається , що на панелі приборів автомобіля «Acura MDX» відсутній індикатор ближнього світла фар. Позивач вказує у поданих до суду заявах,що він перед початком руху впевнився у тому,що фари працюють,до моменту його зупинки рухався по освітленим ділянкам проїзної частини,тому не міг виявити поломку передньої лівої фари.

Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід'ємною ознакою складу адміністративного проступку.Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Основною і обов'язковою ознакою об'єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Лише усвідомлювані діяння можуть бути адміністративним правопорушенням. Коли вини правопорушника в діянні немає, то відповідно воно не вважається адміністративним правопорушенням,

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та порушують принцип презумпції невинуватості, визначений статтею 62 Конституції України. Будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

За викладених обставин у даній справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували б правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачами під час прийняття вказаної постанови не враховано відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перевірено наявність підстав для визнання винним позивача у вчиненні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність доказів події адміністративного правопорушення, зазначеної в постанові серії ЕАА № 368320 від 19.04.2018 року.

Відповідно до ст.ст. 151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначені вище норми процесуального права суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА №368320 від 19.04.2018 року із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутість події такого правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції м.Запоріжжя ДПП НП України Горбунова Володимира Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 368320 від 19.04.2018 р. та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Повний текст рішення складено 04 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

04.07.2018 .