Справа № 591/2488/18
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2488/18
Провадження № 2-а/591/332/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого -судді Бурда Б.В. розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Суми справу 591/2488/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до інспектора Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Коркач Анатолія Вікторовича (місцезнаходження: 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 33) про визнання протиправним та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2018 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 121 КпАП України за те, що він на автодорозі Суми-Київ керував транспортним засобом Мерседес Спринтер ВМ1479ВН, з технічною несправністю, а саме з тріщиною на лобовому склі, чим порушив п. 31.4.7 ПДР та ДСТУ 3649:2010. Зазначив, що порушень правил дорожнього руху він не допускав, а його було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Лобове скло було пошкоджено під час руху та він виправив дану несправність відразу після повернення до міста Суми. Також зазначив, що відповідач здійснив перевірку технічного стану автомобіля з порушенням вимог ДСТУ 3549:2010, а саме не маючи на це права та без складання відповідного протоколу контролю технічного стану КТЗ. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

04.06.2018 року у даній справі було відкрите провадження та призначений розгляд справи без виклики сторін, в порядку письмового провадження.

02 липня 2018 року відповідачем поданий відгук на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю. Посилається на те, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлений працівником поліції - відповідачем, якій з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 121 КпАП України, оскільки позивач керував автомобілем з технічної несправністю, з якою неможливо використовувати КТЗ для перевезення вантажів та пасажирів.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази подані суду, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії ЕАА № 375086 від 24.04.2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КпАП України.

Із тексту оскаржуваної позивачем Постанови (копія якої надана відповідачем) вбачається, що 24.04.2018 року о 15-24-46 на дорозі М-03 (Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону)) 76 км. позивач керував т/з Мерседес - Спринтер д/н НОМЕР_2 на лобовому склі якого, в зоні роботи склоочисників, мається тріщина більше 10 см., чим порушено п. 6.8.5 Дсту 3649:2010 ПДР.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Положення ст. 22 КпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та дотримання ним процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, як вже встановлено судом, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КпАП України, яка передбачає керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті (тобто, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів) або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації

У зв'язку з чим, у рішенні про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КпАП України має бути наведені обов'язкові складові складу правопорушення визначеного цією статтею, що встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До яких віднесене: керування т/з для надання послуг з перевезення пасажирів, несправності, що має т/з та нормативний акт (пункт, підпункт, частина, стаття) яким визначена заборона експлуатації транспортних засобів.

В той же час, відповідачем вказані вимоги не виконані та у постанові навіть не зазначено - чи використовувався транспортний засіб, яким керував позивач, для надання послуг з перевезення пасажирів.

Окремо суд зазначає, що надані позивачем та відповідачем копії постанов серії ЕАА №375086 не є ідентичними.

Так, у вказаних копіях по різному здійснене викладення розділу 2 та розділу 6.

Зокрема, в розділі 6 копії постанови наданої позивачем зазначено про порушення п. 31.4.7 ПДР, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та не наведене місце вчинення правопорушення. В той же час, в копії постанови, що надана відповідачем, мається посилання лише на порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та зазначено про те, що правопорушення вчинене на дорозі М-03 (Київ-Харків-Довжанський (на м. Ростов - на - Дону)) 76 км.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В порушення зазначених вимог закону, відповідачем не надано жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Так, позивач зазначив, що лобове скло було пошкоджено під час руху та він мав намір здійснити його ремонт після повернення до м. Суми.

Аналогічні пояснення позивач надавав й під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить наданий відповідачем відеозапис.

Відповідно до положень п. 31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Суд зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, мав би зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати твердження позивача. Проте, такі докази на спростування твердження позивача відповідачем суду надані не були, що свідчить про їх відсутність.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги Закону.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В той же час, відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність прийнятого ним рішення, не подав суду належних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого саме ч. 2 ст. 121 КпАП України (зокрема щодо використання транспортного засобу для надання послуг з перевезення пасажирів)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахування наведеного та приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі: скасувати як незаконну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 121 КпАП України та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити.

Скасувати як незаконну постанову ЕАА № 375086 від 24.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) за ч. 2 ст. 121 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення суду складено 03.07.2018 року.

Суддя