Справа № 820/1810/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

04 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1810/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Макаренко Я.М., Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Супрун Ю.О.) від 26.04.2018 р. (повний текст рішення складений 26.04.2018 р.) по справі № 820/1810/18

за позовом ОСОБА_2

до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив визнати дії відповідача протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_2, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 року по справі № 634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії; встановити судовий контроль на виконання судового рішення шляхом зобов'язання ГУ ПФУ в Харківській області подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. по справі № 820/1810/18 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 року по справі №634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_2 звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Сахновщинським районним судом Харківської області по справі № 634/600/17 від 11.10.2017 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині не перерахунку та невиплати перерахованої пенсії ОСОБА_2, з 01.01.2016 року;

- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2, пенсію з основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах:

Посадовий оклад 3400,00 грн.; Оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) 2200,00 грн.; Надбавка за стаж служби в поліції 40% - 2240,00 грн.; Надбавка за виконання особливо важливих завдань 100% - 7840,00 грн.; Премія -65,05% - 10199,84 грн., з дати виникнення права на перерахунок;

- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області щомісячно здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_2, пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 "У справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої ст.43, першого речення частини першої ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Також, з матеріалів справи вбачається, що 11.12.2017 року по справі № 634/600/17 постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області - задоволено частково.

Постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017р. по справі № 634/600/17 скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року. Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 р. по справі №634/600/17 залишено без змін. Зазначена постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17 набрала законної сили.

Крім того в матеріалах адміністративної справи міститься відомість того, що ОСОБА_2 26.12.2017 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з запитом на отримання публічної інформації в якому просив надати наступну інформацію, а саме:

- повідомити коли (дата, місяць, рік) Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області 11.10.2017р. по справі № 634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17 буде перерахована та виплачена пенсія позивачу;

- повідомити який розмір пенсії буде призначений з 01.01.2016 року (з обмеженням розміру з 01.01.2016 року та без обмеження розміру пенсії з 01.01.2018 року, яка загальна сума заборгованості буде виплачена з 01.01.2016 року позивачу;

- надати відповідний розрахунок пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року вказавши помісячно нараховані, виплачені суми пенсії (з врахуванням перерахованої пенсії) позивачу;

- надати інформацію з приводу якщо відповідачем не буде проведено перерахунок та виплата перерахованої пенсії позивачу з 01.01.2016 року, а також повідомити причини не виконання судових рішень.

Позивач 05.02.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив відповідача згідно з ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів від нарахованої суми пенсії, яка не була позивачем вчасно отримано з вини відповідача, за минулий час. У зв'язку з викладеним, також просив повідомити який розмір компенсації позивачу буде нарахована та виплачена з 01.01.2016 року. Разом з тим, просив надати інформацію якщо відповідачем не буде проведене відповідне нарахування та виплата.

Відповідачем 26.02.2018 року за № 2256-14/20 направлено позивачу лист відповідь з розрахунком про виконання рішення суду, де зазначено також що постанову суду виконано в межах покладених зобов'язань.

Відповідач листом № 1248/Г-14 від 02.03.2018 року повідомив позивача, про те що перевіркою пенсійної справи позивача встановлено, що нараховані пенсійні виплати здійснювались своєчасно і в повному обсязі. Заборгованості по виплаті пенсії позивачу відсутні. Також, що відсутні підстави для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів, відповідно до ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" позивачу.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (надалі за текстом Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року №21-2003а16.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові № 9/175-04 від 24.01.2006 р., суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192 від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. по справі № 820/1810/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. по справі № 820/1810/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. по справі № 820/1810/18 за позовом ОСОБА_2 до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва

Повний текст постанови складений 09.07.2018 року.