Справа № 813/2527/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3478/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року, головуючий суддя - Гулик А.Г., ухвалене о 10:14 год. у м. Львові, повний текст якого складено 17.03.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - судді Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - судді Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 21.04.2017 року №IV-016/2017, прийняте за результатами розгляду скарги судді Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_2. на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №1 від 26.01.2017 року про закриття дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач протиправно частково задовольнив скаргу судді Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_2. на рішення дисциплінарної палати КДКА Львівської області від 24.06.2016 року. Позивач вважав, що відповідач безпідставно погодився з доводами скаржника про порушення адвокатом ОСОБА_1 порядку судового засідання 07.04.2016 року, шляхом висловлювань, що принижують честь і гідність суду. Позивач зазначав, що при поданні заяви про відвід судді ОСОБА_2. від 07.04.2016 року він вжив власне суб»єктивне оціночне судження, контекст якого не вказує, що воно спрямоване на приниження честі і гідності ОСОБА_2 як представника судової гілки влади. Так, у вказаній заяві позивач не вказував, що саме ОСОБА_2. є представником регіону, в якому сформувалась «рабська покірність та кланова система кругової поруки по принципу «Ворон-ворону». Крім того, адвокат ОСОБА_1 вказував на «чиновників, які вважають себе представниками вищого клану» без будь-якої персоніфікації та зазначення, що він відносить до числа таких чиновників суддю ОСОБА_2. Доводи про некомпетентність та залежність від державних органів вказаного судді позивач також вважав власним суб»єктивним судженням, яке не може бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок суду першої інстанції є помилковим, у зв»язку із неправильним застосуванням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_2. звернувся до дисциплінарної палати КДКА Львівської області зі скаргою на дії адвоката ОСОБА_1

24.06.2016 року за результатами розгляду вказаної скарги дисциплінарна палата КДКА Львівської області відмовила в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1

На вказане рішення суддя ОСОБА_2. подав скаргу до ВКДКА України.

Рішенням ВКДКА №XI-008/2016 від 30.11.2016 року скаргу судді ОСОБА_2. задоволено частково, скасовано рішення КДКА Львівської області від 24.06.2016 року та ухвалено нове рішення про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1

Рішенням КДКА Львівської області від 26.01.2017 року №1 закрито дисциплінарну справу щодо адвоката ОСОБА_1 з тих підстав, що при поданні заяви про відвід судді ОСОБА_2. від 07.04.2016 року він вжив власне суб»єктивне оціночне судження, контекст якого не вказує, що воно спрямоване на приниження честі і гідності ОСОБА_2 як представника судової гілки влади. Вказане рішення, зокрема, мотивоване тим, що скаржник не надав допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення адвокатом ОСОБА_1 п. 2.5 ст. 43 Правил адвокатської етики та вчинення дисциплінарного проступку. Тому, немає підстав для притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням ВКДКА від 21.04.2017 року №IV-016/2017:

1) скаргу судді Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_2. на рішення дисциплінарної палати КДКА Львівської області від 24.06.2016 року про закриття дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 задоволено частково;

2) рішення КДКА Львівської області від 24.06.2016 року про закриття дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 скасовано;

3) ухвалено нове рішення, яким закрито дисциплінарну справу щодо адвоката ОСОБА_1

Вказане рішення мотивоване тим, що 07.04.2016 року адвокат ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні Червоноградського міського суду Львівської області порушив порядок в судовому засіданні, припустившись висловлювань, що принижують честь і гідність суду. Разом з тим, на час розгляду ВКДКА скарги судді ОСОБА_2. закінчився річний строк застосування дисциплінарних стягнень. Тому, вказану дисциплінарну справу необхідно закрити.

Постановою ВКДКА від 30.08.2017 року відповідач прийняв постанову №VIII-001/2017, якою вніс виправлення у рішення ВКДКА від 21.04.2017 року №IV-016/2017, змінивши дату скасованого рішення з 24.02.2017 року на 26.01.2017 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що висловлювання позивача в заяві про відвід від 07.04.2016 року є неприпустимими, такими, що принижують честь і гідність ОСОБА_2 та порушують конституційні принципи щодо рівності громадян України, незалежно від їх місця проживання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

У відповідності до статті 20 Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Частиною 1 статті 21 Закону України передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов»язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов»язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно із статтею 12 Правил адвокатської етики (далі - Правила, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження права особи на захист, професійних прав адвокатів, незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності

Статтею 43 Правил встановлено, що представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов»язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог цих Правил, не виявляти неповаги до суду (суддів), поводитись гідно і коректно

Також, відповідно до п. 2.4, 2.5 ч. 2 ст. 43 Правил в ході судового розгляду справи адвокат не повинен посилатися в суді на завідомо неправдиві або завідомо викривлені фактичні обставини, або обставини, що завідомо не стосуються предмета спору; або на подані клієнтом докази, стосовно яких йому відомо, що вони є неправдивими, або докази, отримані з порушенням положень цих Правил; а також на особисту обізнаність з обставинами справи, а у виступі в судових дебатах - крім того, на обставини, які не були предметом дослідження під час судового провадження (щодо яких адвокатом не заявлялися клопотання, спрямовані на доказування таких обставин) за винятком загальновідомих фактів; порушувати порядок у судовому засіданні, припускатись сперечань з судом та висловлювань, що принижують честь і гідність суду або інших учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов»язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов»язків адвоката, передбачених законом.

Оскаржене рішення ВКДКА від 21.04.2017 року №IV-016/2017 мотивоване наявністю в діях адвоката ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 2.5 ст. 43 Правил адвокатської етики; закінченням строку застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Так, як видно з матеріалів справи на підставі договору про надання правової допомоги від 29.08.2015 року №29/08 адвокат ОСОБА_1 представляв інтереси ОСОБА_4 в Червоноградському районному суді Львівської області в цивільній справі про стягнення майнової шкоди. Розгляд справи здійснював суддя ОСОБА_2.

Під час розгляду вказаної справи адвокат ОСОБА_1 двічі заявляв клопотання про призначення судово-будівельної експертизи (04.02.2016 року та 25.02.2016 року), в задоволенні яких судом було відмовлено.

Згодом в адвоката та його довірительки виник сумнів в об»єктивності та неупередженості судді ОСОБА_2.

Тому, 07.04.2016 року в судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 заявив відвід вказаному судді. Заява про відвід мотивована, зокрема, наступним: «… важливе значення має те, що він (суддя ОСОБА_2.) призначений суддею тільки в листопаді 2013 року тимчасово на перший п»ятирічний строк. А, отже, його не можна вважати повністю незалежним від органів державної влади… Окрім того, слід враховувати, що суддя ОСОБА_2. переведений до Червоноградського міського суду Львівської області з Стаханівського районного суду Луганської області, є вихідцем з Луганської області. Як відомо з засобів масової інформації та історичних реалій, у мешканців даного регіону за тривалий час панування комуністично-олігархічного клану сформувалась рабська покірність та кланова система кругової поруки по принципу «Ворон-ворону…». При цій системі чиновники вважають себе представниками вищого клану, зневажають потреби простих людей, захищають лише свої інтереси, нехтуючи нормами законодавства та людської моралі і принципами справедливості».

Заява оголошена позивачем в судовому засіданні Червоноградського районного суду Львівської області 07.04.2016 року, що підтверджується даними роздруківки технічної фіксації від 07.04.2016 року у справі №459/2393/15-ц.

У відповідності до статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

В заяві позивача про відвід судді ОСОБА_2., оголошеній ним в судовому засіданні від 07.04.2016 року, наведено вислови щодо характеристики вказаного судді, які мотивовані його проживанням впродовж тривалого часу на території Луганської області.

У статті 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно із частиною 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Колегія суддів зазначає, що факт проживання судді ОСОБА_2. на території Луганської області не може бути підставою для висновків про притаманність йому «рабської покірності», належність до «кланової системи кругової поруки по принципу «Ворон-ворону…», віднесення себе ним до «вищого клану, представники якого зневажають потреби простих людей, захищають лише свої інтереси, нехтуючи нормами законодавства та людської моралі і принципами справедливості».

Крім цього, в заяві про відвід судді ОСОБА_2. від 07.04.2016 року, позивач зазначав, що про те, що суддя ОСОБА_2. є вихідцем з Луганської області, і одразу у наступному реченні позивач характеризує мешканців згаданого регіону як таких, в яких сформувалась рабська покірність та кланова система кругової поруки по принципу «Ворон-ворону…». При цій системі чиновники вважають себе представниками вищого клану, зневажають потреби простих людей, захищають лише свої інтереси, нехтуючи нормами законодавства та людської моралі і принципами справедливості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що висловлювання позивача в заяві про відвід від 07.04.2016 року є неприпустимими, такими, що принижують честь і гідність ОСОБА_2 та порушують конституційні принципи щодо рівності громадян України, незалежно від їх місця проживання, відтак відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем п. 2.5 ст.23 Правил адвокатської етики, які полягають в висловлюваннях, що принижують честь і гідність суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року у справі №813/2527/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Т. І. Шинкар
М. А. Пліш

Повний текст постанови складено 03.07.2018 року.