Справа № 531/1702/16-а
Суддя: Лизенко І. В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 531/1702/16-а
номер провадження 2-а/531/23/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2017 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ребенка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у судовій залі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Карлівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними і зобов'язання до вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку йому пенсії та зобов'язати Карлівське об'єднане управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2016, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати на посаді прокурора Хорольського району Полтавської області, на підставі відповідної довідки, у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Вимоги позову вмотивовані тим, що 01.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії і рішенням від 06.12.2016 йому було відмовлено, з посиланням на те, що з 01.06.2015 пенсії в порядку ЗУ «Про прокуратуру» не призначаються і не перераховуються. Рішення відповідача позивач вважає не обґрунтованим, оскільки він був звільнений з посади прокурора Хорольського району наказом від 19.09.2011 і 09.03.2004 йому призначено пенсію, перерахунок якої було здійснено 28.09.2011 та встановлено на рівні 90% від суми його місячної (чинної) заробітної плати. З прийняттям Постанови КМУ від 09.12.2015 апарату прокуратури Полтавської області підвищено заробітні плати, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», призначена позивачу пенсія має бути перерахована.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і надав суду пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що 01.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Згідно ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На цей час КМ України не прийняв рішення щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тобто, пенсії з 01 січня 2016 року не призначаються і не перераховуються. Здійснення перерахунку пенсії позивачу не передбачено законодавством. У задоволенні позову просив відмовити. Заперечення також надано в письмовому вигляді (32-33).

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років йому призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми заробітної плати, що визнано сторонами.

01.12.2016 року позивач звернувся до Карівського об'єднаного УПФ України Полтавської області із заявою про перерахунок призначеної пенсії за вислугу років на підставі заробітку працівників прокуратури, додавши довідку прокуратури Полтавської області №18-705вих-16 від 18.11.2016, згідно якої заробітна плата прокурора району з 01 грудня 2015 року складає 12284,96 грн. Зазначене підтверджується копіями рішення Карлівського об'єднаного УПФУ від 06.12.2016, що прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та вказаної довідки (а.с.11-12), а також визнано сторонами.

Рішенням Карлівського об'єднаного УПФУ від 06.12.2016 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за відсутності передбачених законодавством підстав (а.с.11).

Рішення мотивоване тим, що згідно ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На цей час такі умови та порядок не визначені. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тобто, пенсії з 01 червня (січня) 2016 року не призначаються і не перераховуються.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі за стажем роботи не менше 20 років, у тому числі за стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом №1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Навпаки, в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 1697-VII не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню.

Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Підставою для перерахунку пенсії позивач визначив прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», підпунктом 3 пункту 1 якої установлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема, і постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Тобто, наведеною постановою лише упорядковано структуру заробітної плати виключно у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах, а не проведено її фактичне збільшення. Про це свідчить також і та обставина, що ані вказаною постановою, ані іншими законодавчими актами збільшення видатків на оплату праці працівникам прокуратури не мало місця.

В своїй постанові від 05.04.2016 в справі № 21-204а16 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої оскільки змін в об'ємі фінансування законодавчі акти не передбачали, правових підстав для виплати різниці в заробітній платі немає.

Враховуючи, що в спірних правовідносинах за постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 не відбулось підвищення заробітної плати працівників прокуратури, взагалі відсутні будь-які матеріальні та правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Щодо вимог позивача про здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру суд зазначає наступне.

Згідно абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Такі норми законодавства не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання позивача на приписи ст. 58 Конституції України не беруться до уваги, оскільки нові норми законодавства не поширюють свою дію на час до того, як вони набрали чинності. Право ж на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Посилання позивача на приписи ст. 22 Конституції України не заслуговують на увагу з огляду на практику Європейського Суду з прав людини. Так, відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

В самій Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (Стаття 9).

Кодексом адміністративного судочинства України також встановлено пріоритет міжнародного договору над національним законодавством: якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (частина шоста статті 9).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі Кечко проти України Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

У рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Карлівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними і зобов'язання до вчинення певних дій - у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі до Полтавського апеляційного адміністративного суду через Карлівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, якщо судове рішення не скасовано.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена18 жовтня 2017 року згідно ст. 160 КАС України, постанова у повному обсязі складена 23жовтня 2017 року.

Суддя І.В. Лизенко