Справа № 522/10885/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/10885/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ільченко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси, яка винесена 03 жовтня 2017 року у складі суду судді: Ільченко Н.А. по справі № 522/10885/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом № 542/Б-11 від 22 травня 2017 року, у нарахуванні та виплати йому суми компенсації втрати частини доходів, за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року, у звязку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12813 грн.; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року, у звязку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12813 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року вказаний позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №542/Б-11 від 22 травня 2017 року, ОСОБА_2 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12813 грн.; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12813 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження обставин справи, які мають значення для вирішення спору.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, який знаходиться на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.

Відповідно до листа відповідача №542/Б-11 від 22.05.2017 року, яким позивачу відмовлено у задоволенні його заяви про нарахування та виплату компенсації, відповідно до Закону України №2050-ІІІ, у серпні 2013 року, позивачу на підставі постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2009 року, зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року було проведено перерахунок пенсії та нараховано суму недоотриманої пенсії за період з 22.05.2008 року по 28.07.2011 року у загальному розмірі 12813 грн.

Також, у вказаному листі відповідач зазначає, що оскільки поточна пенсія нараховувалась та сплачувалася позивачу своєчасно, а позивач вимагав нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, отримання яких вирішено у судовому порядку, відсутні законні підстави для компенсації втрати таких доходів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції приходить до висновку, що відповідачем, в порушення ст. 19 Конституції України, положень Закону України №2050-ІІІ та ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», було протиправно відмовлено позивачу у задоволенні його заяви від 03.04.2017 року, тому є законні підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, в порядку Закону України №2050-ІІІ та Постанови КМУ №159 від 20.02.2001 року.

Колегія суддів, вирішуючи дану справу в апеляційному порядку зазначає наступне.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» регулюється питання щодо виплати громадянам суми компенсації втрати частини доходів.

Так, статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Зокрема, під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Так, відповідно до п. 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно ст. 4 вказаного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Статтею 6 вказаного Закону визначено, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відповідно до змісту статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, колегія суддів на підставі аналізу вищезазначених норм законодавства України зазначає, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного Фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 року у справі № 21-518а15, від 07.11.2012 року у справі № 6-131цс12 та Верховного Суду від 21.06.2018 року у справі №523/1124/17.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року не отримав суму недоотриманої пенсії за період з 22.05.2008 року по 28.07.2011 року у загальному розмірі 12813 грн., що було визначено постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2009 року, зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка оформлена листом №542/Б-11 від 22.05.2017 року, у нарахуванні та виплати ОСОБА_2 суми компенсації втрати частини доходів, за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12813 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушене право позивача має бути відновлене шляхом зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів за період з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2017 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12813 грн.

Таким чином позиція апелянта, викладена в апеляційній скарзі є хибною, а зазначені в ній доводи спростовуються вищевказаними нормами законодавства.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець