Справа № 809/760/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2018 р. справа № 809/760/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Арабчук В.М.,
за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Оскар" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 07.05.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
07.06.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник приватного сільськогосподарського підприємства "Оскар" подав відповідь на відзив, згідно якого повідомлено, що частина з опитуваних контролюючим органом осіб, яким було реалізовано в грудні 2015 року пшеницю, не є орендодавцями позивача (том 2, а.с.10-12). Також, надано суду копії відомостей про виплату приватним сільськогосподарським підприємством "Оскар" грошей в якості орендної плати за землю.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.
Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила, просили суд відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.
В період з 17.10.2017 по 18.12.2017 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну документальну перевірку правильності справляння податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, військового збору приватним сільськогосподарським підприємством "Оскар" за період з 01.10.2015 по 31.12.2016.
За результатами вказаної перевірки складено акт від 26.12.2017 за №1424/09-19-13-06/31774096 (том 1, а.с.19-50).
У висновках акту перевіркою зафіксовано такі порушення:
1) пункту 176.2 «б» статті 176 Податкового кодексу України подання з помилками звітності про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 4-ий квартал 2015 року та за 1-ий 4-ий квартали 2016 року;
2) пункту 164.5 статті 164, підпункту 164.2.17 «г» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України заниження суми місячного оподатковуваного доходу, внаслідок чого збільшено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 197357,69 грн.;
4) підпункту 1.2 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ, підпункту 164.2.17 «г» статті 164 Податкового кодексу України заниження суми місячного оподатковуваного доходу, внаслідок чого збільшено суму податкового зобовязання з військового збору на 650,66 грн.
Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки від 26.12.2017 за №1424/09-19-13-06/31774096, позивач 30.01.2018 подав до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області заперечення, однак відповідач згідно відповіді від 08.02.2018 №1245/10/09-19-13-06 залишив заперечення позивача без задоволення, а висновки викладені в акті перевірки без змін.
На підставі акту перевірки від 26.12.2017 за №1424/09-19-13-06/31774096, Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області - 12.02.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок сплати податку на доходи фізичних осіб, визначення платників такого податку, обєкта та бази оподаткування визначає розділ IV Податкового кодексу України.
Так, згідно пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
При цьому, відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Згідно підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Податковий агент зобовязаний сплатити суму податкового зобовязання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).
Під час проведення планової виїзної документальної перевірки правильності справляння податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, військового збору за період з 01.10.2015 по 31.12.2016, контролюючим органом встановлено та зафіксовано в акті перевірки від 26.12.2017 за №1424/09-19-13-06/31774096 те, що приватним сільськогосподарським підприємством "Оскар" в перевіряємому періоді нараховувало та виплачувало фізичним особам орендну плату за користування земельними ділянками.
Так, за IV-ий квартал 2015 року позивач нарахував 8100560,32 грн. орендної плати за користування земельними ділянками та виплатив 5487050,47 грн. Сума утриманого та перерахованого в бюджет податку на доходи фізичних осіб з вказаного виду доходу становила 1215084,05 грн.
За даними бухгалтерського обліку виплату орендної плати проведено в IV-му кварталі 2015 року в сумі 5487050,47 грн. в грошовій формі.
Згідно акту перевірки від 26.12.2017 за №1424/09-19-13-06/31774096 контролюючим органом встановлено, що з 21.12.2015 по 25.12.2015, з 28.12.2015 по 31.12.2015 позивачем здійснювалась реалізація продукції (пшениця нестандартна, пшениця 6-го класу), «кінцевому споживачу» за готівку. Розрахунки проводилися через касу підприємства. В дні оформлення накладних відповідно до відомостей на видачу грошей проводилась виплата готівкових коштів фізичним особам-орендодавцям. Так, за грудень 2015 року реалізовано пшениці кінцевому споживау на суму 4975204,32 грн. та виплачено коштів фізичним особам на суму 4907046,89 грн.
Суд вважає зазначені доводи представників відповідача безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
В свою чергу, згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) регламентовано пунктом 170.1 статті 170 Податкового кодексу України.
Так, згідно підпункту 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.
Пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Таким чином, податковим агентом орендодавця є орендар, а обєкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди.
Представники позивача в позовній заяві та в судовому засіданні зазначили, що в 2015 році приватне сільськогосподарське підприємство "Оскар" виплату орендної плати орендодавцям здійснювало грошовими коштами.
Вищевказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відомостей на виплату грошей в якості орендної плати за землю: №1171 від 21.12.2015 (том 1, а.с.62-63); №810 від 08.12.2015 (том 1, а.с.64-65); №620 від 31.12.2015 (том 1, а.с.66-75); №1173 від 29.12.2015 (том 2, а.с.46-47); №776 від 24.12.2015 (том 2, а.с.48-49); №1235 від 23.02.2016 (том 2, а.с.50-51); №983 від 21.12.2015 (том 2, а.с.52-53); №477 від 21.12.2015 (том 2, а.с.54-56); №776 від 24.12.2015 (том 2, а.с.57-58); №12 від 17.07.2015 (том 2, а.с.59-60); №776 від 24.12.2015 (том 2, а.с.61-62); №935 від 27.12.2015 (том 2, а.с.63-64); №1173 від 29.12.2015 (том 2, а.с.65-66); №644 від 30.12.2015 (том 2, а.с.67-68); а також копією касової книги від 21.12.2015 (том 2, а.с.69-72), від 22.12.2015 (том 2, а.с.73), від 23.12.2015 (том 2, а.с.74), від 24.12.2015 (том 2, а.с.75), від 25.12.2015 (том 2, а.с.76), від 28.12.2015 (том 2, а.с.77), від 29.12.2015 (том 2, а.с.78), від 30.12.2015 (том 2, а.с.79), від 31.12.2015 (том 2, а.с.80).
Що стосується обставин реалізації позивачем пшениці фізичним особам, то суд встановив наступне.
Факт реалізації зерна приватним сільськогосподарським підприємством "Оскар" фізичним особам в грудні 2015 року також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями прибуткових касових ордерів: від 21.12.2015 (том 2, а.с.81-114); від 22.12.2015 (том 2, а.с.115-122); від 23.12.2015 (том 2, а.с.123-128); від 24.12.2015 (том 2, а.с.129-131); від 25.12.2015 (том 2, а.с.132-137); від 28.12.2015 (том 2, а.с.138-141); від 29.12.2015 (том 2, а.с.142-146); від 30.12.2015 (том 2, а.с.147-158); від 31.12.2015 (том 2, а.с.159-162).
Щодо зауважень представників відповідача про те, що в графі «назва покупця» у видаткових накладних зазначено «кінцевий споживач», що не дає змогу ідентифікувати особу, то суд вказує на таке.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Так, відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З огляду на наявні в справі копії видаткових накладних, за якими позивач як постачальник реалізував пшеницю фізичним особам, судом встановлено, що вказані документи мають такі реквізити: назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; прізвище, ініціали та особистий підпис особи яка отримала продукцію.
Тобто, зазначене прізвище та ініціалами фізичної особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, є достатніми для її ідентифікації. Таким чином, доводи предстників Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області є безпідставними та не відповідають дійсності.
При цьому, згідно абзацу 9 частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Щодо відповідей на запити контролюючого органу, які були направлені до сільських та селищних рад, на території яких знаходяться орендовані земельні ділянки, з питань форми проведення розрахунків з громадянами, та відібраних пояснень в фізичних осіб, які зазначені у відомостях на виплату грошей, суд зазначає наступне.
Органи місцевого самоврядування, до яких відповідач направив запити про отримання інформації щодо форми проведення розрахунків з орендодавцями, не є учасниками договірних відносин між позивачем та фізичними особами, оскільки договори оренди земельних ділянок укладені між приватним сільськогосподарським підприємством "Оскар" та орендодавцями фізичними особами.
З огляду на зміст наявних в справі копій відповідей сільських та селищних рад, на території яких знаходяться орендовані позивачем земельні ділянки, встановлено, що вказані органи місцевого самоврядування не володіють інформацією про кількість укладених договорів оренди земельних ділянок між їхніми власниками та позивачем, а інформація про форму виплати орендної плати надана Головному управлінню ДФС в Івано-Франківській області в більшості випадків зі слів окремих мешканців відповідних населених пунктів.
При цьому, відповідач запитував інформацію в листопаді 2017 року за період з 01.10.2015 по 31.12.2016, а документи про реалізацію пшениці, достовірність яких ставить під сумнів відповідач, датовані груднем 2015 року.
Також, суд звертає увагу на те, що в деяких листах сільських та селищних рад на запити контролюючого органу окрім натуральної форми зазначено про грошову форму оплати. Зокрема такі листи: село Надорожна Тлумацької міської ради ОТГ від 20.11.2017 №53 (том 1, а.с.189), Спаська сільська рада Коломийського району від 10.11.2017 №186/2-16/14 (том 1, а.с.193), Лазарівська сільська рада Монастирського району Тернопільської областівід 21.11.2017 №274/02-08 (том 1, а.с.197), село Королівка Тлумацької міської ради ОТГ від 17.11.2017 №102 (том 1, а.с.198), Узинська сільська рада Тименицького району від 22.11.2017 №247 (том 1, а.с.199), Нижнівська сільська рада Тлумацького району від 30.10.2017 №168 (том 1, а.с.209).
Окрім цього, в листах сільських та селищних рад, на території яких знаходяться орендовані позивачем земельні ділянки, зазначено про отримання фізичними особами не тільки пшениці, але й кукурудзи. Однак, сам факт отримання особами зерна не виключає можливості придбання такого зерна в приватного сільськогосподарського підприємства "Оскар" за кошти на загальних підставах.
Щодо пояснень, які були відібрані в фізичних осіб працівниками податкової поліції, то суд звертає увагу на те, що частина з опитаних осіб в 2015 році не були орендодавцями приватного сільськогосподарського підприємства "Оскар", а деякі й на даний час не мають будь-яких договірних відносин з позивачем. Зокрема такі особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20.
Таким чином, наявність деяких орендодавців в переліку осіб, які придбали пшеницю в приватного сільськогосподарського підприємства "Оскар" за кошти на загальних підставах, не може свідчити про те, що всі орендодавці позивача отримали орендну плату в натуральній формі оплати.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що висновок контролюючого органу про те, що пшениця відпущена позивачем згідно накладних «кінцевому споживачу» є виплатою орендної плати, ґрунтується виключно на припущеннях представників Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, а не на фактичних обставинах справи.
Щодо визначеної відповідачем ціни реалізованої позивачем пшениці, то суд звертає увагу на таке.
Пунктом 164.5 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К=100:(100-Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.
Відповідно до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, звичайна ціна це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.
Згідно видаткових накладних позивач визначив середню вартість реалізованої пшениці на рівні 2,255 грн. за кілограм.
Натомість, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області відповідно до даних офіційного сайту Аграрної біржі визначив середньозважену ціну на закупівлю пшениці 6-го класу на рівні 2,795 грн. за кілограм. На підставі вищевказаної ціни відповідач здійснив розрахунок вартості виданої в рахунок орендної плати продукції в сумі 6031322,11 грн. (2157897 кг х 2,795 грн.), та дійшов висновку про те, що позивач занизив базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб на 1265220,92 грн. (6031322,11 х 1,176 (К) 5827614,87 (4866058,42 : 83,5 х 100), і, відповідно занизив суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за грудень 2015 року на 189783,14 грн. (1265220,92 х 15%).
Суд зазначає, що визначення звичайної ціни, вказаної в підпункті 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, передбачає порівняння цін, які склалися на ринку ідентичних товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних умовах. При цьому, звичайна ціна, в першу чергу, визначена сторонами договору. Тобто, існує свобода вибору сторонами умов договору, в тому числі узгодження між собою ціни товару, яка прийнятна як для продавця, так і покупця.
Наказом Держспоживстандарту України від 31.03.2010 №108 затверджено ДСТУ 3768:2010 «Пшениця. Технічні умови». Відповідно до пункту 4.7 вказаного Стандарту у разі невідповідності граничній нормі якості пшениці мінімальним нормам 6-го класу для мякої і 5-го класу для твердої пшениці хоча б за одним із показників її визначають для обліку як «нестандартна» із зазначенням показника/показників невідповідності.
Згідно матеріалів справи судом встановлено, що в грудні 2015 року позивач здійснював реалізацію пшениці нестандартної та пшениці 6-го класу.
Таким чином, твердження відповідача про те, що середньозважені ціни на закупівлю пшениці взяті з офіційного сайту Аграрної біржі, як зазначено в акті перевірки від 26.12.2017 за №1424/09-19-13-06/31774096, не відповідають дійсності.
Щодо виявлених під час перевірки порушень приватним сільськогосподарським підприємством "Оскар" вимог податкового законодавства при відшкодуванню витрат власним працівникам, то суд зазначає наступне.
Представники відповідача вказали на відсутність документів про відрядження вищевказаних працівників позивача.
Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 №841 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 10.03.2016 №350) затверджено форму та порядок складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.
Такий звіт подається до бухгалтерської служби у визначені законодавством строки у разі придбання працівником за власні готівкові кошти товари для потреб підприємства, а також у разі використання власних коштів у відрядженні.
При цьому, якщо керівник підприємства підтвердив доцільність та обґрунтованість здійснених працівником витрат та затвердив зазначений звіт, бухгалтерська служба відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємстві організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, відображає у бухгалтерському обліку зобовязання перед підзвітною особою, вказане підприємством, за кредитом субрахунку 372 «Розрахунки з підзвітними особами» рахунку 37 «Розрахунки з різними дебіторами».
Підсумовую вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про заниження позивачем місячного оподатковуваного доходу, внаслідок чого збільшено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 197357,69 грн. та з військового збору на 650,66 грн. є безпідставними, ґрунтуються виключно на припущеннях представників Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, а не на фактичних обставинах справи.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь приватного сільськогосподарського підприємства "Оскар" сплачений судовий збір в розмірі 4486,50 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 10 липня 2018 р.