Справа № 821/1115/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1115/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу № 460 від 21.05.2018 року,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» (ТОВ «Херсонавтотранс», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ ДС України з безпеки на транспорті № 460 від 21.05.2018 року про анулювання атестації автостанцій в частині автостанцій, які належать ТОВ "Херсонавтотранс": АС "Генічеська" - Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Казакова, 6; АС "Бериславська" - Херсонська область, м. Берислав, вул. 1 Травня, 192-А; АС "Новотроїцька" - Херсонська область, смт. Новотроїцьке, вул. Леніна, 76; АС "Новокаховська" - Херсонська область, вул. Паризької Комуни,2; АС "Каховська" - Херсонська область, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 220; АС "Голопристанська" - Херсонська область, вул. 1-го Травня, 11; АС "Херсонська приміська" - м. Херсон, вул. Маяковського, 22; АС "Херсонська міжміська" - м. Херсон, вул. Будьоного, 1; АС "Велика Лепетиха" - Херсонська область, смт. ОСОБА_2, вул. Котляревського, 24.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ № 460 від 21.05.2018 ДС України з безпеки на транспорті в частині анулювання свідоцтв про атестацію автостанцій, які належать ТОВ «Херсонавтотранс», є протиправним, а дії відповідача щодо його винесення незаконними. Вказує на те, що вичерпний перелік повноважень ДС України з безпеки на транспорті прямо перелічений у п. 5 «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103. Так, підпункт 45 п.5 Положення встановлює, що відповідач: «45) видає свідоцтва про атестацію автостанцій, веде перелік атестованих автостанцій та розміщує зазначений перелік на своєму офіційному веб-сайті;». Зазначає, що будь яких повноважень з питання «додаткового обстеження» автостанцій, а також анулювання свідоцтв про атестацію автостанцій Положення про ДС України з безпеки на транспорті не містить, як і не містить посилання на п.2.1., 2.12 Порядку регулювання діяльності автостанцій, який затверджений Наказом № 700 від 27.09.2010 Міністерства транспорту та звязку України.

Звертає увагу суду, що з 07.02.2018 року - моменту вступу змін до Постанови КМУ № 176 від 18.02.1997, вимоги щодо атестації автостанцій та віднесення її до відповідного класу скасовані. Таким чином, відповідач при винесені Наказу № 460 від 21.05.2018 про анулювання атестації автостанцій, що належать ТОВ «Херсонавтотранс» вийшов за межі своїх повноважень, що призвело до прийняття незаконного наказу.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та просить суд визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ як такий, що винесений відповідачем в супереч Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою суду від 14 червня 2018 року відкрите спрощене провадження у даній справі із призначенням її до судового розгляду, запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву.

05.07.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із необґрунтованістю. У своєму відзиві відповідач зазначає, що на підставі листа від 24.04.2018р. № 55-2712/0/18/327 Херсонської обласної державної адміністрації та на підставі п. 1.4., 2.1. та 2.12 Порядку, затв. наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.09.2010 №700, був прийнятий наказ №417 від 05.05.18 «Про проведення обстеження автостанцій», згідно п. 2 було вирішено провести додаткове обстеження автостанцій позивача за переліком. Під час додаткового обстеження було виявлено невідповідність автостанцій, додаткове обстеження яких було проведено, вимогам, які до них ставляться, що підтверджується відповідними актами. У звязку із чим було прийнято спірний наказ.

Звертає увагу суду, що у листі ДРСУ від 01.11.2017 №9601/0/20-17 зазначено, що відповідно до Положення про державну регуляторну службу України від 24.12.2014 №724, Державна регуляторна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності. Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах передбачених законом, зокрема щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства субєктами господарювання. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.15 №103, встановлено, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства, зокрема, на автомобільному транспорті. Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує, зокрема видачу свідоцтва про атестацію автостанцій. Відповідно до п. 2.1. Порядку регулювання діяльності автостанцій, атестація автостанцій передбачає обстеження автостанцій на відповідність вимогам для автостанцій різних класів.

Таким чином, Державна регуляторна служба України вважає, що оскільки визначення понять «обстеження автостанцій» центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, та «державний нагляд (контроль)» не є тотожними, то на обстеження автостанцій не розповсюджується вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», тому і погодження Державної регуляторної служби України на проведення обстеження автостанцій не потребується.

В задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

В судове засідання 09 липня 2018 року представник позивача прибув. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. 06 липня 2018 року на адресу суду надав клопотання, за змістом якого просить суд відкласти розгляд справи у звязку із своєю відпусткою та необхідністю надання додаткових доказів у справі.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти відкладення розгляду справи. Зазначив, що відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому висловив свою правову позицію, документів для прийняття рішення по суті у справі достатньо. Висловився щодо розгляду справи за даною явкою.

Положенням ст. 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за даною явкою.

Заслухавши представника позивача, розглянувши доводи позовної заяви та відзиву на неї, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статуту ТОВ «Херсонавтотранс», інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Товариства є надання автостанційних послуг пасажирам та автомобільним перевізникам.

З огляду на матеріали справи з результатами проведення атестаційних процедур позивачу були видані свідоцтва про атестацію відповідних автостанцій на підставі протоколів із зазначенням класу відповідності зі строком дії з 18.11.2014 - по 17.11.2019, 23.12.2015 - по 22.12.2020.

Як зазначає відповідач, листом від 24.04.2018 №55-2712/0/18/327 Херсонська обласна державна адміністрація звернулась до державної служби України з проханням провести додаткове обстеження автостанцій за переліком у звязку із чисельними скаргами жителів області на незадовільний стан автостанцій (копію зазначеного листа до матеріалів справи відповідачем не надано).

На підставі п. 1.4., 2.1. та 2.12 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затв. наказом міністерства транспорту та звязку України від 27.09.2010 №700, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 10.11.2010 за №1068/18363, на підставі заяв директора ТОВ «Естрада» ОСОБА_3 від 29.03.2018, ФОП ОСОБА_4 від 23.04.2018, директора ТОВ «ВІВА ТІКЕТС» ОСОБА_5 від 02.05.2018 №12, виконавчого директора ТОВ «Автопромінь» ОСОБА_6 від 10.04.2018 №61е, листа голови Голопристанської районної ради Херсонської області ОСОБА_7 від 09.01.2018 №02-08/17 та листа заступника голови Херсонської обласної державної адміністрації ОСОБА_8 від 24.04.2018 №55-2712/0/18/327 був прийнятий наказ №417 від 05.05.18 «Про проведення обстеження автостанцій», згідно п. 2 якого було вирішено провести додаткове обстеження автостанцій позивача за переліком:

АС «Генічеська» - Херсонська область, м.Генічеськ, вул.Казакова, 6;

АС «Бериславська» - Херсонська область м.Берислав, вул.1 Травня, 192-А;

АС «Новотроїцька» - Херсонська область, смт.Новотроїцьке, вул. Леніна,76;

АС «Новокаховська» Херсонська область, вул.Паризької Комуни, 2;

АС «Каховська, Херсонська область, м.Каховка, вул.Мелітопольська, 220;

АС «Голопристанська» - Херсонська область, вул. 1-го Травня, 11;

АС «Херсонська приміська» - м.Херсон, вул.Маяковського, 22;

АС «Херсонська міжміська» - м.Херсон, вул.Будьонного, 1;

АС «Велика Лепетиха» - Херсонська область, смт.Велика Лепетиха, вул.Котляревського, 24.

ТОВ «Херсонавтотранс» зазначає, що не допустило комісію відповідача для здійснення додаткових обстежень автостанцій про що офіційно повідомило листом від 15.05.2018.

Відповідач зазначив у своєму відзиві, що під час додаткового обстеження було виявлено невідповідність автостанцій вимогам, які до них ставляться, що підтверджується відповідними актами (копії актів суду відповідачем не надано).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ прийнято, зокрема у звязку із невиконанням ТОВ «Херсонавтостранс» вимог пункту 2.10 розділу ІІ Порядку регулювання діяльності автостанцій, затв. наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.09.2010 №700. Так, згідно зазначеного пункту власник повинен забезпечувати обслуговування пасажирів та автомобільних перевізників на автостанції згідно з вимогами до автостанції відповідного класу та з дотриманням вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року N 176, протягом строку дії свідоцтва.

За результатами додаткового обстеження на підставі листа голови Голопристанської районної ради Херсонської області ОСОБА_7 від 09.01.2018 №02-08/17 та листа заступника голови Херсонської обласної державної адміністрації ОСОБА_8 від 24.04.2018 №55-2712/0/18/327 та у звязку із невиконанням, зокрема ТОВ «Херсонавтотранс» вимог п. 2.10 розділу ІІ Порядку регулювання діяльності автостанцій, затв. наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.09.2010 №700, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.11.2010 за №1068/18363, відповідно до протоколів обстеження автостанцій від 07.05.2018, 08.05.2018, 10.05.2018, зареєстрованих 14.05.2018 за №№0520-0527,0529-0530 та службової записки голови комісії, начальника відділу організації пасажирських перевезень управління надання послуг на наземному транспорті Департаменту адміністративних послуг ОСОБА_9 від 21.05.2018 №13539/02/18-18 наказано анулювати свідоцтва про атестацію автостанцій за вищевказаним переліком.

Позивач із прийняттям зазначеного наказу не згоден, оскільки вважає, що такий прийнято незаконно та із перевищенням меж своїх повноважень.

Натомість відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного наказу діяв в межах повноважень та в рамках чинного законодавства України. Посилається на те, що оскільки визначення понять «обстеження автостанцій» центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, та «державний нагляд (контроль)» не є тотожними, то на обстеження автостанцій не розповсюджується вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», тому і погодження Державної регуляторної служби України на проведення обстеження автостанцій не потребується.

Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2011р. №2344-ІІІ (Закон №2344-ІІІ) визначено засади організації та діяльності автомобільного транспорту та у відповідності до ст.. 3 цього Закону регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

У відповідності до норм статті 5 Закону №2344-ІІІ державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Статтею 6 Закону №2344-ІІІ визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, прийняті в межах його компетенції, обов'язкові до виконання на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема видачу свідоцтва про атестацію автостанцій, ведення переліку атестованих автостанцій та розміщення зазначеного переліку на своєму офіційному веб-сайті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідач, як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден рибного господарства) здійснює свою діяльність на підставі «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103. Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Частиною 5 Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема видає свідоцтва про атестацію автостанцій, веде перелік атестованих автостанцій та розміщує зазначений перелік на своєму офіційному веб-сайті.

Статтею 1 Закону №2344-ІІІ наведено термін автостанція, якій вживається у такому значенні - споруда або комплекс будівель, споруд, стоянок та під'їздів для прийняття, відправлення, управління рухом автобусів та обслуговування пасажирів.

Вимоги до автостанцій наведено у ст.. 28 Закону №2344-ІІІ, а правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджує Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. N 176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (Правила №176). Згідно загальних положень цих правил, вони визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов'язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Пунктами 111, 112 розділу V Правил №176 (чинними на час виникнення спірних правовідносин) визначено наступне: рішення про відкриття або закриття автостанції приймається її власником з обов'язковим інформуванням органу місцевого самоврядування, на території якого розташовується автостанція. Організація роботи автостанції покладається на її власника. Функціонування автостанції можливе у разі її відповідності вимогам статей 1, 28, 32, 36 Закону України "Про автомобільний транспорт" та цих Правил. Будівлі, споруди та територія автостанцій повинні відповідати вимогам доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, установленим державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Зазначені зміни внесенні Постановою Кабінету міністрів України Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту від 07.02.2018р. №171

Натомість, пунктами 111 та 112 у редакції до 07.02.2018 року було визначено, що відкриття та закриття автостанції здійснюється в установленому законодавством порядку за рішенням органів місцевого самоврядування. Автостанції підлягають атестації на відповідність кількості та якості послуг, що надаються пасажирам та перевізникам, в установленому Мінінфраструктури порядку.

Таким чином, із внесенням зазначених змін у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення додаткового обстеження на предмет відповідності класу атестації автостанції та анулювання свідоцтва про атестацію автостанції.

Враховуючи викладене, посилання представника відповідача на Порядок регулювання діяльності автостанцій, затв. наказом №700 від 27.09.2010 Міністерства транспорту та звязку України, суд вважає помилковим, оскільки такий затверджено у відповідності до статей 32, 36 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пунктів 112, 114, 116 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.97 N 176 (у редакції до 07.02.2018р.).

Відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Таким чином, при розгляді справи суд оцінює нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Крім того, пунктом 1 листа від 26 грудня 2008 року N 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії", зазначено, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Херсонавтотранс» підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.. 8 Конституції України, статтями 77-78, 90, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" (, 73025, м. Херсон, вул. Я.Мудрого, 39) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14) № 460 від 21.05.2018 року про анулювання свідоцтв про атестацію автостанцій в частині автостанцій, які належать ТОВ "Херсонавтотранс" (, 73025, м. Херсон, вул. Я.Мудрого, 39): АС "Генічеська" - Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Казакова, 6; АС "Бериславська" - Херсонська область, м. Берислав, вул. 1 Травня, 192-А; АС "Новотроїцька" - Херсонська область, смт. Новотроїцьке, вул. Леніна, 76; АС "Новокаховська" - Херсонська область, вул. Паризької Комуни,2; АС "Каховська" - Херсонська область, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 220; АС "Голопристанська" - Херсонська область, вул. 1-го Травня, 11; АС "Херсонська приміська" - м. Херсон, вул. Маяковського, 22; АС "Херсонська міжміська" - м. Херсон, вул. Будьоного, 1; АС "Велика Лепетиха" - Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Котляревського, 24.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" (, 73025, м. Херсон, вул. Я.Мудрого, 39) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 липня 2018 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 5.1.2