Справа № 806/2507/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі

09 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/2507/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

06 червня 2018 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язати відповідача виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 53894,80 грн.

Аргументуючи позов позивач вказав, що у зв`язку із закінченням строку контракту, відповідно до наказу №52-РС від 27.12.2017, його звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. Натомість, згідно абзацу 13 наказу №16 від 20.02.2018 військова частина НОМЕР_2 повинна була зокрема, виплатити грошову компенсацію за неотримане майно у розмірі 53894,80 грн, згідно постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 та відповідно до довідки - розрахунку №32 від 27.12.2017. Однак на день подання до суду позовної заяви, вказану виплату позивач не отримав, останнього лише повідомлено листом командира військової частини НОМЕР_1 №856 від 31.05.2018 проте, що заявка на кошти для виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно надана до Командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (через Тил), однак зазначені кошти для виплати такої компенсації на рахунки військової частини НОМЕР_1 не надходила.

Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 06.06.2018 відкрито спрощене провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, у визначений строк, відзив на адміністративний позов до суду не надходив, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим, під час розгляду справи у письмовому провадженні судом з`ясовано, що її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 грудня 2017 року № 52-РС ОСОБА_1 старшого сержанта військової служби за контрактом, начальника складу відділення забезпечення топографічними картами військової частини НОМЕР_2 м. Житомира звільнено у запас, за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Цього ж дня позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Згідно абзацу 12 пункту 1 наказу №16 від 20.02.2018 командира військової частини НОМЕР_2 , вбачається, що позивачу підлягає зокрема виплата грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 53894,80 грн, згідно постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 та відповідно до довідки розрахунку №32 від 27.12.2017.

Однак, виплата вказаної грошової компенсації позивачу не здійснена, у зв`язку з чим останній звернувся до командира військової частини із вимогою від 23.05.2018 про її виплату.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , командир військової частини НОМЕР_1 , листом №856 від 31.05.2018 повідомив останнього проте, що заявка на кошти для виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 53894,80 грн надана до Командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (через Тил) за вихідним №2009 від 27.12.2017, однак зазначені кошти на рахунки військової частини НОМЕР_1 не надходили. Вказав, що при отриманні фінансування виплата буде проведена протягом трьох робочих днів та про що додатково повідомлено позивача (а.с.19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, далі по тексту - КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У свою чергу, п.2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Проаналізувавши вищевказані норми, суд наголошує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відтак, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Натомість сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Разом з тим частиною 1 статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Слід зазначити, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Проаналізувавши статті ст.19 ЦПК України та ст.19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Отже, пунктами 2, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.177 Цивільного кодексу України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. А згідно з ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Таким чином не отримання ОСОБА_1 речового майна за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також відповідної компенсації за це майно, стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами).

Слід наголосити, що звернення позивача до суду з указаним позовом спрямоване на відновлення його майнового стану (порушеного права власності та ліквідації збитків, заподіяних його інтересам), на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством.

Вищевказане, узгоджується із правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 (справа №161/13250/15-ц, провадження №14-173цс18).

Пунктом першим частини першої статті 239 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Частиною другою статті 239 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 19, п.1 ч.1 238, 239, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі №806/2507/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Черноліхов