Справа № 810/3144/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 червня 2018 року м. Київ Справа № 810/3144/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуОСОБА_1
до1) державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашнікова Руслана Едуардовича, 2) Виконавчого комітету Ірпінської міської ради
провизнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашнікова Руслана Едуардовича (далі - відповідач-1), Виконавчого комітету Ірпінської міської ради (далі - відповідач-2), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення іпотеки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення іпотеки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни погашення запису про іпотеку № 700395 як помилкової операції; визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни погашення запису про іпотеку № 700396 як помилкової операції; визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення запису про обтяження № 22963916; визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення запису про обтяження № 22984865; визнати протиправною бездіяльність відповідача-1, що виявилась у невнесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на нерухоме майно після перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 3208410; визнати протиправною бездіяльність відповідача-1, що виявилась у невнесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на нерухоме майно після перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 3208437; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення іпотеки на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення іпотеки на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення заборони на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення заборони на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невнесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невнесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37715146; зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення іпотеки земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37716175; зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення заборон на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37715146; зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення заборон на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37716175; зобов'язати відповідача-2 внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітку про погашення заборони на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача-2 внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітку про погашення заборони на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу положень пункту 11 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI).

Судом встановлено, що позивачем об'єднано у позовній заяві двадцять позовних вимог немайнового характеру.

Таким чином, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII, при зверненні до суду з даним позовом розмір судового збору за двадцять позовних вимог немайнового характеру повинен складати 14096,00 грн.

Разом з тим, в якості доказів сплати позивачем судового збору за подання даного адміністративного позову ним надано суду квитанцію від 18.06.2018 № 32933921 про сплату судового збору у сумі 705,00 грн., тобто у розмірі, що не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

Суд звертає увагу позивача на те, що вимоги Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI про сплату судового збору за кожну вимогу немайнового характеру у разі об'єднання в позовній заяві двох і більше вимог немайнового характеру є імперативними.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 01.03.2018 в адміністративній справі № 826/3883/16.

Судом також встановлено, що в порушення пункту 11 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не надано суду власних письмових підтверджень про те, що ним не подано інший позов (позови) до державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашнікова Руслана Едуардовича та Виконавчого комітету Ірпінської міської ради з аналогічним предметом та з тих самих підстав.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що в силу положень частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві позивач стверджує, що про вчинення (допущення) відповідачами протиправних дій (бездіяльності), що оскаржуються ним в межах даного позовного провадження, він дізнався 14.01.2018 з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, судом встановлено, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала справа № 367/8120/17 за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого.

Як вбачається зі змісту ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 367/8120/17 (текст якої в силу приписів частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-IV суд може використовувати при здійсненні судочинства), звернення ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії слідчого обумовлено невнесенням останнім до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 190 та частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України.

Так, 21.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою, в якій повідомляв про те, що посадовими особами Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складено завідомо неправдиві офіційні документи, на підставі яких державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашніков Руслан Едуардович, з порушенням закону, без здійснення відповідної перевірки, вніс зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнав власником цього майна Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк".

Таким чином, станом на 04.12.2017 ОСОБА_1 було достеменно відомо про зміни, внесені відповідачем - 1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, починаючи з грудня 2017 року, знав або повинен був дізнатися про вчинення відповідачем - 1 дій, пов'язаних з виключенням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про припинення іпотеки та обтяжень на наведену вище земельну ділянку, а також житловий будинок, розташований на ній.

Водночас, з наведеною вище позовною заявою позивач звернувся до суду 20.06.2018 (відбиток календарного штемпеля підприємства поштового зв'язку на конверті від 20.06.2018), тобто з порушенням визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв'язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку; оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату позивачем судового збору у розмірі 13391,00 грн.; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Харченко С.В.