Справа № 459/493/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4278/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участі: секретаря судових засідань Бедрій Х.П.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Рудакова Д.І., час та місце складання повного судового рішення: 23.04.2018, м.Червоногрд, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з вимогами про скасування постанови серії БР № 440592 від 31.01.2018 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором Безруковим Юрієм Сергійовичем за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Провадження по адміністративній справі у відношенні до позивача в скоєнні адміністративного правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2017 інспектором патрульної поліції було винесено оскаржувану постанову. При тому зазначає, що він 31.01.2018 о 00 год 40 хв керував транспортним засобом «Івеко Страліс» н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом SHMITZ н.з. НОМЕР_2, та рухався по об'їзній дорозі м.Жовква. Він зупинився на вимогу працівників поліції, які пояснили, що на автомобілі не світить ліва фара у режимі ближнього світла. Позивач пояснив, що рухається до можливої стоянки його транспортного засобу та має намір усунути несправності, які виникли кілька хвилин тому внаслідок в'їзду у вибоїну на дорозі. Вказує, що ліквідував несправності у присутності працівників поліції, однак відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та не було взято до уваги його пояснення. Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки правил дорожнього руху не порушував.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.04.2018 позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову серії БР № 440592 від 31.01.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу з ОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Безруковим Ю.С. відносно ОСОБА_2 та провадження у справі закрито за малозначністю на підставі ст. 22 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, неправильно застосував норми матеріального права, як наслідок - вийшов за межі наданих йому повноважень, тому таке рішення є незаконним і підлягає скасуванню. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняли нове, яким повністю відмовили позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції, приймаючи рішення в частині закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку з малозначністю, перебрав на себе дискреційні повноваження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БР № 440592 від 31.01.2018 ОСОБА_2 31 січня 2018 року о 00:40 год на автодорозі Львів - Рава-Руська, 27 км + 100 м керував транспортним засобом Iveco Stralis н.з. НОМЕР_1, у якого у темну пору доби не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п.31.4.3 «в» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з чим накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи обставини вчиненого адміністративного правопорушення, яке на час розгляду справи в суді не становило великої суспільної шкідливості та було усунуто позивачем на місці зупинки, таке не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо конкретним громадянам, відсутні будь-які відомості про наявність матеріальних збитків, суд вважає, що в даному випадку є всі юридично - правові та процесуальні підстави для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності в зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Положеннями статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Параграф 31 Правил дорожнього руху України визначає технічний стан транспортних засобів та їх обладнання, де п. 31.4.3 заборонено експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Положеннями частини 1 статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КУпАП України, підтверджується постановою БР № 440592 від 31.01.2018 про накладення адміністративного стягнення, визнанням позивачем факту такого порушення і суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення.

Однак суд першої інстанції встановив, що позивач, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, застосував ст.22 КУпАП, визнавши вчинене адміністративне правопорушення малозначним та звільнив позивача від адміністративної відповідальності, закривши провадження у справі.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на таке.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так, згідно з статтею 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Положеннями ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже суд, керуючись вимогами законодавства, вправі змінити захід стягнення, передбачений КУпАП, таким чином щоб стягнення не було посилено.

Між тим, частина 1 статті 121 КУпАП не містить іншої санкції, крім штрафу.

Суд першої інстанції, закривши провадження у справі, порушив норми процесуального права, оскільки ст.22 КУпАП не передбачено закриття провадження у справі.

Так, статтею 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи встановлено склад та подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, вчиненого ОСОБА_2, натомість не встановлено підстав, передбачених ст.247 КУпАП для закриття справи.

Як вже зазначалось, при малозначності адміністративного правопорушення згідно зі ст.22 КУпАП особа може бути звільнена лише від адміністративної відповідальності органом (посадовою особою), уповноваженим вирішувати справу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування до позивача положень статті 22 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове.

За приписами ч.3 ст.272 судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 квітня 2018 року у справі № 459/493/18 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково. Скасувати постанову серії БР № 440592 від 31.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу з ОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Безруковим Ю.С. відносно ОСОБА_2.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 09.07.2018.