Справа № 810/1679/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року № 810/1679/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю.,

секретар судового засідання Медвідь Х.І,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бердалика М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 06.04.2017 "Про не винесення на розгляд ХІІІ сесії сільської ради VІІ скликання питання "Про затвердження технічної документації ОСОБА_1" у зв'язку з тим, що земельна ділянка особистого селянського господарства належить громадянину ОСОБА_3, згідно рішення сесії від 16.08.2011 № 05-37";

- зобов'язати Макіївську сільську раду Білоцерківського району Київської області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,2500 га, в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,3201 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в його власності перебувають дві земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1: земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що належить йому на праві приватної власності; земельна ділянка площею 0,3201 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що виділена йому Макіївською сільською радою. З метою встановлення меж вказаних земельних ділянок в натурі, позивач звернувся до Приватного підприємства "Землевпорядний центр АО" із заявою про виготовлення технічної документації. Для затвердження технічної документації позивач неодноразово звертався до Макіївської сільської ради з відповідним клопотанням, однак відповідач відмовляв йому у розгляді цього питання, а саме: 06 квітня 2017 року - у зв'язку з тим, що земельна ділянка площею 0,3201 га перебуває у власності ОСОБА_3; 10 квітня 2017 року - з підстав того, що земельна ділянка площею 0,2500 га охоплює будівлю (гараж) іншого громадянина. Для отримання інформації про причини відмови розгляду його клопотання про затвердження технічної документації на земельні ділянки площею 0,2500 та 0,3201 га, позивач звернувся до Адвокатського об'єднання "Коваль Партнери", яке в свою чергу направило відповідний запит до відповідача. У відповідь на адвокатський запит, Макіївська сільська рада зазначила: що не надавала дозволу позивачу на розробку технічної документації земельної ділянки площею 0,32 га, і тому не може прийняти рішення про затвердження незаконно виготовленої технічної документації, а земельна ділянка площею 0,25 га охоплює будівлю (гараж) іншого громадянина, тому позивачу рекомендували змінити її розмір з 0,25 га на 0,24 га для того щоб з цієї сформованої ділянки вивести ділянку під гаражем. Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду на 14 червня 2018 року.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що Макіївська сільська рада не надавала дозволу на розробку технічної документації на спірні земельні ділянки, а отже не може затвердити виготовлену технічну документацію. Крім того, представник відповідача вказує, що сільська рада не виділяла позивачу земельну ділянку площею 0,32 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року позивач звернувся до Приватного підприємства "Землевпорядний центр АО" із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1

З метою затвердження технічної документації на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,3201 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся до Макіївської сільської ради з відповідним клопотанням.

06 квітня 2017 року на засіданні постійної комісії Макіївської сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин та екології прийнято рішення не виносити на розгляд ХІІІ сесії сільської ради VІІ скликання питання "Про затвердження технічної документації ОСОБА_1" у зв'язку з тим, що земельна ділянка особистого селянського господарства, площею 0,3201 га, яка розташована на за адресою: АДРЕСА_1, належить громадянину ОСОБА_3, згідно рішення сесії від 16.08.2011 № 05-37, що підтверджується витягом з протоколу № 2 засідання постійної комісії Макіївської сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин та екології від 06.04.2017.

10 квітня 2017 року Макіївська сільська рада прийняла рішення, яким відмовила позивачу в затверджені технічної документації на земельну ділянку площею 0,2500га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вказана земельна ділянка охоплює будівлю (гараж) іншого громадянина та рекомендувала позивачу змінити межові знаки ділянки. Вказане підтверджується витягом з протоколу засідання тридцятої сесії сьомого скликання Макіївської сільської ради від 10.04.2017.

Як убачається з матеріалів справи, 18.01.2018 до Макіївської сільської ради надійшов адвокатський запит за № 8/1-АО, розглянувши який, відповідач, 23.01.2018, надіслав лист-відповідь за вих.№ 02-14-02, в якому повідомив, що Макіївською сільською радою ОСОБА_1 не надавалося дозволу на розробку технічної документації земельної ділянки - 0,32 га для ведення особистого селянського господарства, і тому Макіївська сільська рада не може прийняти рішення про затвердження незаконно виготовленої технічної документації.

На адвокатський запит від 12.02.2018 № 8/3-АО, Макіївська сільська рада, листом від 23.02.2018 за вих.№ 02-14-06, надала відповідь в якій зазначила, що земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, охоплює будівлю (гараж) іншого громадянина. Додатково наголосила, що депутати сільської ради села Макіївка, у своєму рішенні від 10.04.2017, рекомендували ОСОБА_1 внести зміни у сформовану ділянку комунальної власності - 0,25 га та змінити її розмір на 0,24 га для того, щоб з цієї сформованої ділянки вивести ділянку під гаражем, чого позивачем зроблено не було. Також відповідач, у відповіді на запит повідомив, що Макіївська сільська рада змушена звернутись до суду та прокуратури, у зв'язку з незаконним виготовленням позивачем технічної документації на спірні земельні ділянки, оскільки розцінює його дії як шахрайство.

Вважаючи дії відповідача незаконними та такими, що порушують його законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносно твердження позивача, що земельна ділянка площею 0,3201га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства - виділена йому Макіївською сільською радою, суд встановив, що воно не відповідає дійсності.

Так, суд встановив, що Макіївською сільською радою ніколи не приймалось рішення про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,3201га для ведення особистого селянського господарства. Цей факт підтверджується наявними у справі письмовими доказами ( поясненнями голови Макіївської сільської ради ОСОБА_4.) та визнаний позивачем в судовому засіданні.

Крім того, позивач під час судового розгляду визнав факт того, що Макіївська сільська рада не приймала рішення про надання дозволу на розробку проекту технічної документації на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить позивачу на підставі рішення Макіївської сільської ради від 26.03.1996 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність", пояснивши що він не знав про те, що такий порядок передбачений законодавством.

Суд, керуючись положеннями частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав ці обставини такими, що не потребують доказуванню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначається статтею 118 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною шостою цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Із змісту частини шостої статті 118 Земельного кодексу України вбачається, що клопотання громадянина щодо одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності може стосуватися однієї земельної ділянки, а не одночасно декількох чи масиву.

Абзацом першим частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею першою Закону України "Про землеустрій" визначено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки (стаття 50 ЗУ "Про землеустрій").

З аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України, статті 50 Закону України "Про землеустрій" убачається, що рішення про надання дозволу на розробку проекту приймається уповноваженим органом державної влади згідно з визначеною законом процедурою безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та підпорядковане меті - можливості надання громадянину земельної ділянки у власність або користування.

Частиною п'ятою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Таким чином, якщо за даними Державного земельного кадастру буде з'ясовано, що конкретна земельна ділянка, відносно якої громадянин виявив заінтересованість (у контексті одержання її у власність), перебуває у власності чи користуванні інших осіб, ця обставина виключає можливість передачу цієї земельної ділянки у власність чи користування заявникові, а відповідно й розробку проекту землеустрою щодо цієї земельної ділянки як складову процедури набуття земельної ділянки у власність.

У справі, що розглядалась, суд дійшов висновку, що сільська рада відмовила у клопотанні позивача про затвердження технічної документації на земельні ділянки площею 0,3201 та 0,2500га, оскільки зазначена технічна документація була виготовлена позивачем передчасно та без надання дозволу, крім того, відмовляючи позивачу у розгляді клопотання відповідач роз'яснив причини відмови: земельна ділянка площею 0,3201 га належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_3, а земельна ділянка площею 0,2500 га - охоплює будівлю (гараж) іншого громадянина.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду суб'єкт владних повноважень доказав суду належними, допустимими та достатніми доказами правомірність свого рішення, а твердження позивача про порушення відповідачем норм чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень, у судовому засіданні були спростовані відповідачем.

Зважаючи на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що Макіївською сільською радою не приймалось рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації земельних ділянок площею 0,25 та 0,32га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 23 червня 2018 р.