Справа № 822/317/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/317/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

04 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Клюцука В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року (повний текст виготовлено 27.03.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з аміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області), в якому просила визнати протиправними дії УПФУ у м. Хмельницькому щодо нездійснення виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до норм статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати відповідача здійснити виплату такої допомоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2018 позов задоволено:

-визнано протиправними дії УПФУ в м. Хмельницькому щодо нездійснення виплати ОСОБА_3 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до норм статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

-зобов'язано відповідача здійснити позивачу виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до норм статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що Переліком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 в розділі "Освіта" відсутня посада викладача дитячої музичної школи, а тому період роботи в з 14 серпня 1978 року по 01 вересня 1991 року цьому закладі неможливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції-без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 працювала: з 14 серпня 1978 року по 01 вересня 1991 року-викладачем музичної школи, в період з 01 січня 1992 року по 07 червня 2003 року - заступником директора по учбовій частині Хмельницької ДМШ № 2 з педагогічним навантаженням згідно чинного законодавства України, з 08 червня 2003 року по 16 вересня 2017 року - на посаді директора Хмельницької ДМШ № 2.

13.12.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розділ ХV "Прикінцеві положення" 7-1 згідно із Законом №3668-VI від 08 липня 2011 року, просила виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

10.01. 2018 Управління листом № 622/Л-12 повідомило позивача про те, що відповідно до Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06 травня 2001 року, дитяча музична школа відноситься до позашкільних навчальних закладів. Враховуючи вище викладене, до страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років зараховується лише за період роботи на посаді заступника директора по учбовій частині та директора Хмельницької дитячої музичної школи № 2 і складає 24 роки і 10 місяців, а тому немає підстав для призначення та виплати грошової допомоги.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача на посаді викладача музичної школи підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а тому вона має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті позовних вимог з врахуванням наступного.

Пунктом "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.

Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.

Постанова Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року №433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» відносить музичні школи до переліку позашкільних навчальних закладів.

Згідно ст.29 Закону України "Про освіту" позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру (систему) освіти в Україні.

Статтею 21 Закону України "Про позашкільну освіту" передбачено, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" викладачів всіх спеціальностей включено до переліку посад педагогічних працівників.

Проте, в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909, зазначено такі посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача в позашкільних закладах освіти цим Переліком не передбачена.

Разом з тим, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінетом Міністрів України поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 06 січня 1995 року №397/21).

Отже, період роботи позивача на посаді викладача музичної школи, підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, виплата грошової допомоги здійснюється за умови, що особа працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, за наявності відповідного страхового стажу на таких посадах та якщо особа до призначення пенсії Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не отримувала будь-яку пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з урахуванням спірного періоду роботи, працювала на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" понад 35 років, і перед призначенням пенсії за віком будь-якого іншого виду пенсії не отримувала.

Отже, зважаючи на те, що на день призначення пенсії за віком ОСОБА_3 досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", раніше будь-яких пенсій не отримувала та мала страховий стаж (стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років) понад 35 років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при призначенні пенсії за віком позивач мала право на отримання грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2018 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.