Справа № 465/3923/16-а
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

09.07.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Козюренко Р.С.

за участю:

секретаря судових засідань - Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львові, про визнання незаконними та скасування постанов в справах про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати незаконними та скасувати:

1.постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №996508 від 19.06.2016, а також скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

2.постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №996507 від 19.06.2016, а також скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Як на підставу позову посилається на те, що 19.06.2016 затриманий працівниками патрульної поліції біля території ресторану «Фешн клаб» у м. Львові, що знаходиться на пл.Підкови, 1, які вимагали реєстраційні документи на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2, водійські права та страховий поліс. Оскільки вказані документи знаходилися в ресторані, запропонував інспектору пройти в заклад для їх пред'явлення, однак без з'ясування обставин було одягнуто наручники та доставлено в районний відділ поліції, де прийнято оскаржувані постанови. Правопорушення, визначеного постановою ПС2 №996508 від 19.06.2016 та передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, не вчиняв, оскільки на момент звернення працівників патрульної поліції не був учасником дорожнього руху. А також, правопорушення, визначеного постановою ПС2 №996507 від 19.06.2016 та передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, не вчиняв, оскільки жодними доказами не підтверджується створення перешкоди для інших учасників дорожнього руху, що є основною кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.122 КУпАП. З тих підстав вважає, що вказані постанови є незаконними та підлягають скасуванню.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, між тим подав заяву із підтриманням позовних вимог, просить розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити.

Відповідач заперечень (відзиву) не подав, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ч.3 ст.9 КАС України, особа розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №996508 від 19 червня 2016 року винесеної інспектором 2 батальйону 1 роти УПП у м.Львові ДПП старшим лейтенантом поліції Войціцьким С.І. позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.4).

З тексту оспорюваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 19 червня 2016 року о 4 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», держаний номерний знак НОМЕР_2, на пр. Свободи, 12 у м. Львові не пред'явив та не мав при собі водійського посвідчення на керування транспортним засобом, реєстраційного документу на транспортний засіб, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1. «а», 2.1. «б», 2.1. «ґ» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №996507 від 19 червня 2016 року винесеної інспектором 2 батальйону 1 роти УПП у м.Львові ДПП старшим лейтенантом поліції Войціцьким С.І., позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.5). З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_2 19 червня 2016 року о 2 год. 55 хв. керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», держаний номерний знак НОМЕР_2, на пр. Свободи, 12 у м. Львові здійснив зупинку на пішохідному переході створивши перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.п. 15.9. «г» ПДР.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №241260 від 19.06.2016 (а.с.6) про те, що близько 3 год. 00 хв. ОСОБА_2 керував у Львові по проспекту Свободи, 12 транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», держаний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду відмовився.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб'єкта оскарження) покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, але останній доказів правомірності складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху України не надав. Матеріали справи не містять заперечень відповідача та обґрунтувань правомірності дій і рішень останнього.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Водночас, в постанові не зазначено жодних підстав, з яких інспектором УПП у м.Львові ДПП старшим лейтенантом поліції Войціцьким С.І. не було прийнято до уваги та відхилено пояснення ОСОБА_2 Із матеріалів справи вбачається, що свідків правопорушення не встановлено, не відібрано у них пояснення. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.3 ст.122 КУпАП.

В оспорюваних постановах інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст.7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Крім того, диспозиція частини третьої статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Водночас, частиною першою названої статті встановлена відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки. Згідно із постановою у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №996507 від 19.06.2016, позивач здійснив зупинку на пішохідному переході створивши перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.п. 15.9. «г» ПДР, яким заборонено зупинку на пішохідних переходах і ближче 10м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Однак, вказана постанова не містить посилань на докази, які підтверджують правильність кваліфікації правопорушення. Таких доказів відповідачем не надано і під час судового розгляду. Відсутні докази, що відповідач вживав заходи щодо тимчасового затримання транспортного засобу, передбачені статтею 2652 КУпАП у випадку вчинення порушень, зокрема, за ч.3 ст.122 КУпАП.

Між тим, винесені постанови є суперечливими, оскільки не узгоджуються між собою, а саме, згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №996507 від 19.06.2016, позивач керував транспортним засобом 19.06.2016 на пр. Свободи, 12 у м. Львові о 2 год. 55 хв., а за постановою серія ПС2 №996508 того ж дня і у тому ж місці позивач керував транспортним засобом о 4 год. 00 хв.

Усупереч вимогам ч.2 ст.79 КАС України відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.3 ст.122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України», висловив позицію, що принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наведених міркувань, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб'єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.3 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В силу вимог ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Щодо вимоги про скасування адміністративного стягнення у вигляді штрафу, суд вважає що така задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі компетенції суду, передбаченої ст.286 КАС України, у зв'язку з чим, достатнім способом захисту права позивача є скасування вказаних постанов.

Керуючись статтями 122, 126, 245, 247, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 7, 9, 73-77, 79, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №996508 від 19.06.2016, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії серії ПС2 №996507 від 19.06.2016, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позову - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова з дотриманням порядку ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, адреса: м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Суддя Р.С. Козюренко