Справа № 826/9968/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

03 липня 2018 року м. Київ № 826/9968/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Юридичної особи – резидента Республіки Кіпр - ALDOZA INVESTMENTS LIMITED

до

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про

визнання протиправними дій, зобов’язання утриматись від певних дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов юридичної особи – резидента Республіки Кіпр - ALDOZA INVESTMENTS LIMITED до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №55384404, що полягають у подальшому вчиненні виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, та зобов’язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №55384404, відкритому постановою державного виконавця від 14.12.2017, - утриматись від вчинення будь-яких виконавчих дій з виконання листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/9154/17 від 28.11.2017 про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів у сумі 55 188 951,00 грн. на рахунку №4 (гривневий) Aldoza Investments Limited у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, до моменту розгляду по суті апеляційної скарги Компанії «ALDOZA INVESTMENTS LIMITED» на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.11.2017 у справі №712/9154/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими особами до суду, який видав виконавчий документ. При цьому, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 06.04.2016 (6-570цс16), від 22.03.2016 (808/3666/15), від 24.02.2016 (6-3077цс15) та в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 817/425/17.

Як вбачається з тексту та матеріалів позову, ALDOZA INVESTMENTS LIMITED оскаржує дії державного виконавця, а також просить зобов’язати останнього утриматись від вчинення в подальшому будь-яких виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №55384404, відкритого на підставі виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.11.2017 №712/9154/17 про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів в сумі 55 188 951 грн. на рахунку №4 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED у ПАТ «Укргазбанк» МФО 320478, з виконання вказаного виконавчого листа районного суду. Позивач припускає, що в рамках виконавчого провадження №55384404 державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти на вказаному рахунку Компанії в ПАТ «Укргазбанк». При цьому, в тексті позову позивач зазначає, що виконавчий лист районного суду від 28.11.2017 був виданий на виконання вироку у справі №712/9154/17 за обвинуваченням фізичної особи, а боржником в рамках цього виконавчого провадження визначений Банк, з чим Компанія не погоджується, оскільки вважає, що наявні на банківському рахунку №4 кошти належать ALDOZA INVESTMENTS LIMITED на праві власності.

За таких обставин вбачається, що ALDOZA INVESTMENTS LIMITED не є учасником виконавчого провадження, ні особою, що залучена до проведення виконавчих дій у цьому провадженні, фактично позивач зазначає про свою незгоду з діями державного виконавця щодо арешту майна (коштів на рахунку в банку), щодо якого Компанія заявляє своє право.

Частиною першою ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення (ч. 1, 2 ст. 15 цього Закону).

Таким чином, з контексту наведених норм Кодексу, Закону України «Про виконавче провадження» та викладених у позові пояснень позивача можна дійти висновку, що в межах спірних правовідносин, на які поширюються особливості розгляду, передбачені ст. 287 КАС України, позивач не є тією особою, якій закон надає право на звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» № 3 від 13.12.2010, судами при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України (наразі відповідає за змістом ст. 287 КАС України у чинній редакції) розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Натомість у даному випадку заявлені позовні вимоги вказують на спір, який виник у зв'язку з правом на арештоване майно, а отже, існує спір про право цивільне (приватноправовий спір).

У силу приписів ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Також, згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку фактично має місце не адміністративно-правовий спір про захист прав та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, а даний позов по суті стосується питання щодо звільнення майна з-під арешту, та поданий до суду у зв'язку з наявністю у позивача переконання про обтяження його власного майна (коштів на рахунку в банку) на незаконних підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовна заява ALDOZA INVESTMENTS LIMITED до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов’язання утриматись від певних дії не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя –

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу.

3. Повернути позивачу позовну заяву та усі додані до неї матеріали.

4. Роз'яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарського суду. При цьому, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 170, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку, встановленому ст.ст. 295 - 297 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок