Справа № 826/2280/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

05 липня 2018 року м. Київ№ 826/2280/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на службі та виплату грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся з позовом ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі також - відповідач) в якому просить суд:

1.Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві:

-щодо звільнення позивача з посади поліцейського полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» Головного управління Національної поліції у м. Києві відповідно до наказу від 12.05.2017 №364 та щодо видання Головним управління Національної поліції у м. Києві наказу від 12.05.2017 №364 про звільнення позивача;

-щодо зменшення розміру премії відповідно до наказів Головного управління Національної поліції у м.Києві від 20.01.2017 №139 о/с, від 21.02.2017 №174 о/с та від 19.05.2017 №470 о/с та щодо видання Головним управлінням Національної поліції у м .Києві цих наказів;

2.Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м.Києві:

-скасувати наказ від 12.05.2017 №364, як протиправний та поновити на посаді поліцейського полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» Головного управління Національної поліції у м.Києві;

-скасувати накази від 20.01.2017 №139 о/с, від 21.02.2017 №174 о/с та від 19.05.2017 №470 о/с як протиправні;

3.Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь позивача недоплачене грошове забезпечення за листопад та грудень 2016 року, січень, лютий та травень 2017 року в розмірі 14300грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) відповідачем подано відзив на позов та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Отже, за змістом ст.122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 у справі №826/236/14.

В даному адміністративному позові, позивачем оскаржується рішення, бездіяльність відповідачів, які стосуються звільнення його на публічної служби.

Позивачем в обґрунтування пропуску місячного строку звернення до суду зазначив, що останній формально дізнався про своє звільнення 11.01.2018, а також зазначає, що з наказом про звільнення від 12.05.2017 №364 він не ознайомлений (а.с.22).

Однак зазначене не відповідає дійсним обставинам справи, що підтверджується наступним.

Відповідач листом від 23.05.2017 №81/125/41/01-204 на адресу позивача (02232, АДРЕСА_1) направлено витяг з наказу від 12.05.2017 №364, який отриманий ОСОБА_1 особисто 06.06.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи також наявний Акт про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом (та отримання документів) від 24.05.2017, який складено ОСОБА_2 в присутності трьох осіб.

Отже, можна дійти висновку, що позивач починаючи з 06.06.2017 знав про порушення своїх прав, свобод та інтересів, до суду звернувся 09.02.2018, що підтверджується штапелем канцелярії суду.

Вищезазначене дає підстави стверджувати, що позивач мав реальну можливість вчасно звернутись до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у строки передбачені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна позиція висвітлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 у справі №К/800/43872/15 щодо проходження публічної служби, при обчислені строків звернення до суду значення мають обставини, які підтверджують обізнаність особи про порушення прав, свобод або інтересів, а не дата ознайомлення з наказом.

Позивачем не надано суду достатніх доказів, щодо причин не звернення до суду в межах строку визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

Позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском встановленого ст.122 КАС України строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням місячного строку, та відсутність підстав для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У відповідності до положень ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій