Справа № 361/4845/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/4845/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Києві, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року, ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просить:

- визнати протиправними дії / бездіяльність Броварського ОУПФУ Київської області, які полягають у зміні обрахування його пенсійних виплат з 01.11.2011 р. всупереч ст.ст. 22, 58 Конституції України, та застосування до нього Законів, яких не було на час дії, та які мають меншу силу за статтю 22 Закону № 2262-ХІІ, та ст.51 Закону № 796 - ХІІ;

- зобов'язати Броварське ОУПФУ Київської області поновити його порушені права відповідно до ст.ст. 22, 58 Конституції України з урахуванням рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011 р. у справі № 2а-1322/10;

- визнати протиправними дії / бездіяльність Броварського ОУПФУ Київської області, що полягають в узурпації його прав та одноособовому переведенні обрахування його пенсійних виплат за ст. 21 Закону № 2262-ХІІ замість ст. 22 Закону № 2262-ХІІ;

- зобов'язати Броварське ОУПФУ Київської області поновити його порушені права та поновити обрахування його пенсійних виплат за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ;

- визнати дискримінаційними дії Броварського ОУПФУ Київської області, який змінив обрахування його пенсійних виплат з 01.11.2011р. всупереч ст.ст. 22, 58 Конституції України, як соціально незахищеній особі, в той час як державним службовцям, працівникам правоохоронних органів та суддям не змінював;

- зобов'язати Броварське ОУПФУ Київської області компенсувати завдані матеріальні збитки 300000 грн., і моральну шкоду 100 000 грн.;

- зобов'язати Броварське ОУПФУ Київської області подати йому звіт про виконання судового рішення;

- відшкодувати за рахунок Броварського ОУПФУ Київської області судові витрати за складення позовної заяви, участь у судових засіданнях, витрати на дорогу до суду у загальній сумі 1000 грн.

Заявою від 09.02.2018 р. позивач збільшив розмір позовних вимог в частині відшкодування судових витрат, просив:

- збільшити розмір судових витрат та відшкодувати йому за рахунок Броварського ОУПФУ Київської області судові витрати на підготовку справи до розгляду та витрати, пов'язані з розглядом справи, 50000 грн. і стягнути з Броварського ОУПФУ Київської області дану суму;

- стягнути з Броварського ОУПФУ Київської області за рахунок Державного бюджету України ціну судового збору у повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що він є інвалідом війни ІІ групи безстроково і користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та має право на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також він відноситься до інвалідів ІІІ групи і має право на пільги та переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, ці пільги і переваги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», крім того, він відноситься до постраждалих від ЧАЕС ІІІ категорії та користується пільгами, передбаченими ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач неодноразово та неправомірно нараховував йому пенсію у розмірі меншому, ніж було передбачено законодавством України, такі дії неодноразово оскаржувались ним в судовому порядку.

Згідно з рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011р. (справа № 2-а-1322/10) він має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до ст.22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від 3,5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Дане його право також підтверджене Ухвалою ВАСУ від 13.03.2013 р.

Всупереч вказаних рішень судів, відповідач розпорядженням від 22.12.2011 р., через зміну невідомої надбавки, почав обраховувати його пенсію за ст. 21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, що призвело в свою чергу до зменшення розміру основної пенсії у жовтні 2011року з 2941 грн. до 135 грн., а у грудні 2011 року в двадцять два рази.

Переведення з пенсії за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ на пенсію за ст. 21 Закону № 2262-ХІІ згідно Постанови КМУ № 745 відповідач здійснив без його заяви та без повідомлення йому про зміну обрахування його пенсії.

Такі дії відповідача, на думку позивача, свідчать про узурпацію його прав, а також, такі дії відповідача є дискримінаційними по відношенню до позивача за соціальним статусом, як соціально незахищеної особи, оскільки він не подавав заяв про переведення з пенсії, призначеної за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ, право на отримання якої підтверджено рішеннями вказаних судів, на пенсію за ст. 21 цього ж Закону.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018 року відовлено у задоволенні частини вимог, а саме: про зобов'язання поновити його порушені права відповідно до ст.ст. 22, 58 Конституції України з урахуванням рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011р. у справі № 2а-1322/10; про визнання дискримінаційними дії Броварського ОУПФУ Київської області, який змінив обрахування його пенсійних виплат з 01.11.2011р. всупереч ст.ст. 22, 58 Конституції України як соціально незахищеній особі; про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, судових витрат; про зобов'язання подати звіт про виконання рішення.

Закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в частині вимог: про визнання протиправними дії / бездіяльності Броварського ОУПФУ Київської області, які полягають у зміні обрахування його пенсійних виплат з 01.11.2011р. всупереч ст.ст. 22, 58 Конституції України, та застосування до нього Законів, яких не було на час дії, та які мають меншу силу за статтю 22 Закону № 2262-ХІІ, та ст.51 Закону № 796 - ХІІ; про визнання протиправними дії / бездіяльності Броварського ОУПФУ Київської області, що полягають в узурпації його прав та одноособовому переведенні обрахування його пенсійних виплат за ст. 21 Закону № 2262-ХІІ замість ст. 22 Закону № 2262-ХІІ; про зобов'язання Броварського ОУПФУ Київської області поновити його порушені права та поновити обрахування його пенсійних виплат за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ за період з 01.11.2011р. по 31.12.2016р.

Залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання Броварського ОУПФУ Київської області поновити його порушені права та поновити обрахування його пенсійних виплат за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ за період з 01.01.2017 р.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 травня 2018 року об 09 год. 20 хв.

Пі дчас судового засідання ОСОБА_2 подано клопотання про зупинення справи.

Зазначене вище клопотання вмотивовано тим, що позивач у червні місяці перебуватиме на лікуванні.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до одужання.

Згідно ч.1 ст.309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження - задоволено, зупинено провадження у справі за розглядом апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, до 05 липня 2018 року до 10 год. 10 хв.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Перевіривши матеріали справи, керуючись ст.237 КАС України, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, поновити та призначити до розгляду у судовому засіданні на 05 липня 2018 року на 10 год. 10 хв.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є інвалідом війни II групи, інвалідність призначена безстроково.

Також, позивач відноситься до інвалідів ІІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням, та має право на пільги і переваги, встановлені законодавством СССР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, пільги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойовик дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», яка набрала чинності 27.06.1996 р.

Та відноситься до постраждалих від ЧАЄС ІІІ категорії, та був відселений із території зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення в 1990 році, та має право на пільги, передбачені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо вимог, викладених у пункті 1 позовної заяви в редакції від 14.08.2017р., де позивач просить визнати протиправними дії / бездіяльність Броварського ОУПФУ Київської області, які полягають у зміні обрахування його пенсійних виплат з 01.11.2011р. всупереч ст.ст. 22, 58 Конституції України, та застосування до нього Законів, яких не було на час дії, та які мають меншу силу за статтю 22 Закону № 2262-ХІІ, та ст.51 Закону № 796 - ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач є інвалідом війни II групи (внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби) і належить до третьої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що він перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію по інвалідності за Законом № 2262-ХІІ, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 51 Закону № 796-ХІІ.

Також, постановою від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10 Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов'язав управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, а також зобов'язав Управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат.

Позивач посилається на те, що відповідач всупереч рішенню Київського апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10, з 01.11.2011 р. розпорядженням від 22.11.2011р. почав виплачувати пенсію у меншому розмірі ніж передбачено статтею 22 Закону № 2262-ХІІ і статтею 51 Закону № 796-ХІІ, безпідставно застосовуючи постанови КМ України, таким чином, відповідач не виконує вказане судове рішення.

Крім того, позивач зазначає, що його неправомірно було переведено з пенсії відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію по ст. 21 цього Закону.

Позивач також просив поновити йому строк звернення за даними вимогами, оскільки він не знав і не міг знати в Україні діє злочинна і корупційна влада, яка не виконує рішення суду, якою заборонено змінювати порядок нарахування йому пенсійних виплат, зокрема рішення Верховного суду України від 08.06.2016 р. у справі № 331/336/15-а, також він не знав і міг знати, що він є рабом, що організоване злочинне угрупування в особі Броварського ОУПФУ через міну надбавки, розпорядженням від 22.12.2011 р. зменшило розмір його основної пенсії в двадцять два рази з 2941 грн. в жовтні 2011 р. до 135 грн. в грудні 2011 р., без його заяви про зміну обрахування його пенсійних виплат без його повідомлення про це.

Посилаючись на вказані обставини просив поновити йому строк звернення до суду з даними вимогами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2012 р. у справі № 1007/3814/2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013р., у задоволенні позову ОСОБА_2 до УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання протиправними дій щодо виплати йому пенсії в меншому розмірі ніж передбачено законом та відмовлено у вимозі про зобов'язання УПФУ провести з 01.11.2011 р. перерахунок його пенсії по інвалідності відповідно до ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від 3,5 мінімальних пенсій за віком, встановлених ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат та сплатити недоплачену суму пенсії; про зобов'язання провести з 01.11.2011 р. перерахунок його додаткової пенсії згідно із ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат; про зобов'язання виплатити заборгованість по пенсії, яка станом на 11.01.2011р. складає 36547,94 грн.; про зобов'язання компенсувати йому матеріальну шкоду в розмірі 41751,53 грн.; зобов'язання відшкодувати моральну шкоду 10000грн. - відмовлено. Постанова набрала законної сили.

Як встановлено зі змісту постанови від 07.08.2012 р. підставами, зазначеними позивач у позовній заяві, яка була предметом розгляду, позивач зазначав те, що постановою від 1 червня 2011 року по справі №2-а-1322/10 Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов'язав управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, а також зобов'язав Управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, але відповідач всупереч рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10, з 01.11.2011 р. почав виплачувати пенсію у меншому розмірі ніж передбачено статтею 22 Закону № 2262-ХІІ і статтею 51 Закону № 796-ХІІ, безпідставно застосовуючи постанови КМ України.

Крім того, як на підставу, для пред'явлення вказаних позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідач неправомірно перевів його з пенсії відповідно до ст. 22 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію по ст. 21 цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі № 361/807/15-а, у задоволенні позову ОСОБА_2 до УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання протиправними дій/бездіяльності за відмову перерахувати належну йому додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат та включення додаткової пенсії до основного розміру пенсії; про визнання протиправними дій/бездіяльності за відмову перерахувати належну йому пенсію згідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розміру 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; про визнання протиправними дій/бездіяльності за ненадання об'єктивної відповіді на його звернення відповідно до ст.ст. 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»; про зобов'язання перерахувати пенсію з 01.11.2011 р. відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат; про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2014 р. відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як інваліда війни II групи, в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, та ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком визначеної відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням здійснених виплат; про зобов'язання провести з 01.11.2011 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності позивачу згідно із ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат; про зобов'язання здійснити перерахунок та нараховувати пенсію позивачу в розмірі 3749 гривень з 11 грудня 2009 року та до цього часу, з урахуванням здійснених виплат відповідно рішенню Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2011 року; про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням здійснених виплат відповідно до рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011 року за жовтень 2011 року як постраждалому від ЧАЕС та інваліду війни III групи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що був чинний на час дії в жовтні 2011 року; про зобов'язання надати обґрунтовану відповідь на його звернення; про зобов'язання відшкодувати йому матеріальні збитки в розмірі 100000 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; про зобов'язання відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нарахувати компенсацію втрати частини доходів за невчасний перерахунок та несвоєчасне отримання пенсії в повному розмірі, встановленому рішенням ВАС України від 13 березня 2013 року; про зобов'язання надати докази та підтвердити, що відповідач своїми діями щодо позивача не завдав позивачу матеріальних та моральних втрат, - було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р. постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі № 361/807/15-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 р. по 30.07.2014 р. та за жовтень 2011 р. з урахуванням проведених виплат - скасовано, адміністративний позов в цій частині залишено без розгляду відповідно до вимог ст. 99, 100 КАС України; в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області перерахувати ОСОБА_2 пенсію з 01.11.2011 р., відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат та про зобов'язання УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області перерахувати ОСОБА_2 пенсію з 01.11.2011р. згідно із ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат - було скасовано, провадження у справі у цій частині закрито з тих підстав, що вже є судові рішення, які набрали законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.09.2016р. вказані судові рішення залишені без змін.

Як встановлено зі змісту постанови суду від 11.11.2015 р. предметом розгляду були позовні вимоги позивача, підставами до яких позивач зазначав те, що постановою від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10 Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов'язав управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, а також зобов'язав Управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, але відповідач всупереч рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10 з 01.11.2011р. почав виплачувати пенсію у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 22 Закону № 2262-ХІІ і статтею 51 Закону № 796-ХІІ, безпідставно застосовуючи постанови КМ України.

Крім того, як підставу за даними позовними вимогами позивач зазначав, що відповідач неправомірно перевів його з пенсії відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію по ст. 21 цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017р. у справі № 361/1849/16-а позов ОСОБА_2 задоволено частково, поновлено строк звернення до суду; визнано протиправними дії, бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за безпідставне переведення ОСОБА_2, при обрахуванні розміру пенсії зі ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію згідно ст. 21 цього ж закону без його заяви та без повідомлення про перевід та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію відповідно до заробітної плати; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.11.2011 року, відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_2 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01.11.2011 р., відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії; в частині позовних вимог про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської відшкодувати матеріальні збитки в розмірі 100 000 грн., які підтверджуються безпідставним переведенням з 01.11.2011 року з пенсії відповідно до ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» із розміру 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком; про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської відшкодувати моральні збитки в розмірі 100 000 грн., а також про зобов'язання провести обрахування пенсійних виплат з 01 січня 2016 року згідно заробітної плати, отриманої під час служби в рядах Радянської армії та проіндексованої, ОСОБА_2 було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017р. постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017р. у справі №361/1849/16-а скасовано, прийнято нову постанову, якою провадження в частині вимог про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.11.2011р., відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнення різниці недоотриманої пенсії, та про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_2 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01.11.2011 р., відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнення різниці недоотриманої пенсії - закрито з тих підстав, що вже є судові рішення, які набрали законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; в іншій частині позову відмовлено. Постанова набрала законної сили.

Як видно зі змісту предмету та підстав позовних вимог, які вже були предметом розгляду судами і за якими вже прийняті судові рішення, наведені вище, і як видно з позовних вимог, які позивач заявив у пункті першому позовної заяви у даній адміністративній справі, - дані позовні вимоги позивачем пред'явлені до того самого відповідача, з тих самих підстав і про той самий предмет спору, з одних і тих самих правовідносинах та за той самий період.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що за даними позовними вимогами є такі, що набрали законної сили судові рішення у справах між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відтак провадження за позовними вимогами, викладеними у пункті 1 позовної заяви, підлягає закриттю.

У пункті 2 позовних вимог, викладених у позовній заяві від 14.08.2017 р., позивач просить зобов'язати Броварське ОУПФУ Київської області поновити його порушені права відповідно до ст.ст. 22, 58 Конституції України з урахуванням рішення КААС від 01.06.2011 р. у справі №2а-1322/10.

Підставами даних позовних вимог позивач зазначає, що постановою від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10 Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив його позовні вимоги та зобов'язав управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, а також зобов'язав Управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат.

Позивач також послався на те, що відповідач всупереч рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10, - дане рішення не виконав, і з 01.11.2011 р. почав виплачувати пенсію у меншому розмірі ніж передбачено статтею 22 Закону № 2262-ХІІ і статтею 51 Закону № 796-ХІІ, безпідставно застосовуючи постанови КМ України.

Тобто, спір виник з приводу невиконання відповідачем рішення суду, ухваленого на користь відповідача.

Дані правовідносини станом на день пред'явлення позову -14.08.2017р.- регулювалися статтею 267 КАС України (в редакції, чинній на той час), частина 9 якої передбачала, що, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем - на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою.

Аналогічним чином врегульовано спірні правовідносини і у КАС України в редакції, чинній з 15.12.2017р., зокрема, статтею 383, частина 1 якої передбачає, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, для даної вимоги позивача, пов'язаної з оспорюванням ним дій/бездіяльності від подача по виконанню ним судового рішення, не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, а підлягали розгляду в спеціальному , встановленому процесуальним законом порядку (ст.267 КАС в редакції, чинній до 15.12.2017р. і відповідно ст.282 КАС в новій редакції, чинній з 15.12.2017р.).

Такі висновки суду ґрунтуються на усталеній судовій практиці за аналогічними спорами, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 6 липня 2016 року у справі № 759/19739/15-а, реєстраційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 58897456.

Отже, в даному випадку позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позову за позовними вимогами про зобов'язання Броварське ОУПФУ Київської області поновити його порушені права відповідно до ст.ст. 22, 58 Конституції України з урахуванням рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011 р. у справі № 2а-1322/10, слід відмовити.

Щодо вимоги позивача викладеної в п.3 позовних вимог, в редакції від 14.08.2017 р., позивач просить визнати протиправними дії/бездіяльність Броварського ОУПФУ Київської області, що полягають в узурпації його прав та одноособовому переведенні обрахування його пенсійних виплат за ст. 21 Закону № 2262-ХІІ замість ст. 22 Закону № 2262-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як на підстави даної позовної вимоги позивач посилається на те, що постановою від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10 Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив його позовні вимоги та зобов'язав управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, а також зобов'язав Управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат. Проте 22.12.2011р. відповідач розпорядженням про перерахунок пенсійних виплат через зміну невідомої надбавки з 01.11.2011р. перевів його на пенсію за ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто всупереч рішенню КААС від 01.06.2011р. і ухвали ВАСУ від 13.03.2013 р. у справі № 2а-1322/10, якими підтверджено його право на пенсію за ст. 22Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач послався на те, що він не подавав заяв про переведення його з пенсії за ст. 22 вказаного Закону на пенсію за статтею 21 цього ж Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017р., яка ухвалена за наслідками перегляду в апеляційному порядку постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017р. у справі №361/1849/16-а, у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій/бездіяльності за одноособове переведення Броварським ОУПФУ з пенсії, призначеної йому відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за ст. 21 цього ж Закону, - відмовлено. Постанова набрала законної сили.

За висновками апеляційного суду, твердження ОСОБА_2 про незаконне переведення Броварським ОУПФУ з пенсії відповідно до ст. 22 на ст. 21 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є помилковим, оскільки цими статтями одночасно врегульовано порядок обрахунку розміру пенсії, і мінімальний її розмір.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що за даною позовною вимогою є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Щодо вимоги викладеного у п.4, позовної заяви в редакції від 14.08.2017 р., відповідно ло якої позивач просить зобов'язати Броварське ОУПФУ Київської області поновити його порушені права та поновити обрахування його пенсійних виплат за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач посилається на те, що він є інвалідом війни ІІ групи безстроково та користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та має право на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також він відноситься до інвалідів ІІІ групи та має право на пільги та переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, ці пільги і переваги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», крім того, він відноситься до постраждалих від ЧАЕС ІІІ категорії та користується пільгами передбаченими ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Та вказує, що починаючи з 01.11.2011 р. відповідач відмовляється обраховувати розмір його пенсії згідно положень ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, у розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, посилаючись на те, що протягом 2011-2016 років до Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки вносились зміни, якими, з - поміж іншого, застосування норм і положень ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ було обмежено наявними фінансовими ресурсами бюджету Пенсійного фонду, а державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян визначено КМУ, тому його пенсія нараховувалась і виплачувалась починаючи з 01.11.2011 р. відповідно до урядових постанов. Вказані дії відповідача на думку позивача суперечать рішенню Конституційного суду України № 6-рп/2007, яким встановлено, що Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти дію чи скасовувати їх, а відтак відповідач повинен був нараховувати йому пенсії у розмірі встановленому ст. 22 Закону № 2262-ХІІ, тобто у розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком.

Крім того, позивач зазначав, що у відповідача відсутні підстави обмежувати розмір його пенсії 255 відсотками прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», оскільки розмір його пенсії обрахований за ст. 22 Закону № 2262-ХІІ значно перевищує 255 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, позивач не зазначає періоду з якого слід поновити порушені, на його думку, права, тому суд виходить з обґрунтувань позивача щодо часу виникнення порушення його прав і зменшення розміру призначеної йому пенсії, як він зазначає - з 01.11.2011р., тому суд вважає можливим дати правову оцінку спірним правовідносинам саме із зазначеної дати.

Колегія судді звертає увагу на те, що правовідносини між позивачем і Броварським ОУПФУ Київської області з приводу поновлення обрахування його пенсійних виплат відповідно до ст.22 Закону № 2262-ХІІ з 01.11.2011р. були предметом неодноразового судового розгляду.

Так, згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2012р. у справі № 1007/3814/2012, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013р. ОСОБА_2 у задоволенні позову до УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання протиправними дій щодо виплати пенсії в меншому розмірі ніж передбачено законом; про зобов'язання провести з 01.11.2011р. перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від 3,5 мінімальних пенсій за віком, встановлених ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат і сплатити недоплачену суму пенсії; про зобов'язання провести з 01.11.2011р. перерахунок його додаткової пенсії згідно із ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат, - судом було відмовлено.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2015р. у справі №361/807/15-а у задоволенні позову ОСОБА_2 до УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання протиправними дій/бездіяльності за відмову перерахувати належну йому додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат та включення додаткової пенсії до основного розміру пенсії; визнання протиправними дій/бездіяльності за відмову перерахувати належну йому пенсію згідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розміру 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; про визнання протиправними дій/бездіяльності за ненадання об'єктивної відповіді на його звернення, відповідно до ст.ст. 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»; про зобов'язання перерахувати пенсію з 01.11.2011р. відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат; про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2014р. відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду війни II групи в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком та ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням здійснених виплат; про зобов'язання провести з 01.11.2011р. перерахунок розміру пенсії по інвалідності згідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, - судом було відмовлено.

За наслідками апеляційного перегляду, Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.03.2016р. постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі № 361/807/15-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 р. по 30.07.2014 р. та за жовтень 2011 р. з урахуванням проведених виплат - скасував, адміністративний позов в цій частині залишив без розгляду відповідно до вимог ст. 99, 100 КАС України; в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області перерахувати ОСОБА_2 пенсію з 01.11.2011р. відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат та зобов'язання УПФУ в м. Бровари та Броварському районі Київської області перерахувати ОСОБА_2 пенсію з 01.11.2011р. згідно із ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат - суд скасував, провадження у справі у цій частині закрив.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.09.2016р. вказані судові рішення залишені без змін.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017 р. у справі № 361/1849/16-а позов ОСОБА_2 задоволено частково, поновлено строк звернення до суду; визнано протиправними дії, бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за безпідставне переведення ОСОБА_2, при обрахуванні розміру пенсії зі ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію згідно ст. 21 цього ж закону, без його заяви та без повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевод на іншу пенсію, відповідно до заробітної плати; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.11.2011 року, відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_2 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01.11.2011 р., відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії. В частині позовних вимог про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської відшкодувати матеріальні збитки в розмірі 100 000 грн., які підтверджуються безпідставним переведенням з 01.11.2011 року, з пенсії відповідно до ст..22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» із розміру 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком; зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської відшкодувати моральні збитки в розмірі 100 000 грн., а також зобов'язання провести обрахування пенсійних виплат з 01 січня 2016 року, згідно заробітної плати отриманої під час служби в рядах Радянської армії та проіндексованої, ОСОБА_2 відмовлено.

Як встановлено зі змісту вказаної постанови, вимоги про поновлення пенсійних прав позивача на пенсію за ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.11.2011р. не обмежені певним строком, за якими судом ухвалено рішення, були пред'явлені позивачем 21.12.2016р., тобто спір про поновлення пенсійних прав позивача був охоплений строком з 01.11.2011р. по 21.12.2016р.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 р. постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017 р. у справі № 361/1849/16-а скасовано, прийнято нову постанову, якою провадження в частині вимог про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.11.2011 року відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнення різниці недоотриманої пенсії, та про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_2 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01.11.2011 р. відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, та стягнення різниці недоотриманої пенсії, - було закрито. В задоволенні позову в частині зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період 2015-2016 роки відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат та стягнення різниці недоотриманої пенсії, - було відмовлено.

Таким чином за позовними вимогами щодо поновлення порушених пенсійних прав позивача і поновлення обрахування пенсії за ст.22Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 01.11.2011 р. по 31.12.2016 р. вже є судові рішення, які набрали законної сили.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п.4 ч.1 ст.258 КАС України провадження у цій частині позовних вимог також підлягає закриттю.

Щодо позовних вимог про поновлення обрахування пенсії за ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 01.01.2017 р., колегія суддів зазначає наступне.

Позивач дійсно є інвалідом війни ІІ групи безстроково та користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та має право на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також він відноситься до інвалідів ІІІ групи та має право на пільги та переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, ці пільги і переваги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», крім того, він відноситься до постраждалих від ЧАЕС ІІІ категорії та користується пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2010 р., постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011 р., ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.03.2013 р. підтверджено право позивача на пенсію за ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 11.10.2010 р.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває інша адміністративна справа № 810/5763/15 за позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Броварського ОУПФУ Київської області про визнання дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити певні дії щодо переведення та перерахунку пенсії, компенсації втрати частини пенсії, відшкодування майнової і моральної шкоди. Позовними вимогами у названій справі є такі вимоги: визнати протиправною бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо не проведення з 01 січня 2017 року позивачу перерахунку розміру пенсії по інвалідності відповідно ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 01 січня 2017 року позивачу перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту позовних вимог, предмету позову та підстав, - дані позовні вимоги є такими ми самими, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У названій адміністративній справі судом 20.11.2017 р. ухвалено постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо не проведення з 01 січня 2017 року ОСОБА_2 перерахунку розміру пенсії по інвалідності відповідно ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 01 січня 2017 року ОСОБА_2 перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Колегія суддів зазначає, що тою ж постановою закрито провадження в частині вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) Пенсійного фонду України, Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 22 травня 2008 року по 10 грудня 2009 року, за жовтень 2011 року та з 01 листопада 2011 року по 31 грудня 2016 року; про визнання протиправними дій Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови перевести ОСОБА_2 згідно із його заявою від 25 січня 2016 року на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перевести з 25 січня 2016 року ОСОБА_2 на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110 % трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням проведених виплат; провадження в цій частині позовних вимог закрито з тих підстав, що вже є інші судові рішення, що набрали законної сили.

Дана постанова суду не набрала законної сили.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду у названій іншій адміністративній справі , в тому числі, є і позовні вимоги про поновлення порушених пенсійних прав позивача і поновлення обрахування пенсії за ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період 01.01.2017 р., тобто такі самі вимоги (про той самий предмет і з тих самих підстав, між тими самими сторонами і за той самий період), що заявлені позивачем і в позовній заяві, яка є предметом розгляду в даній адміністративній справі і у даному рішенні суду.

Оскільки ухвалена у названій адміністративній справі постанова суду ще не набрала законної сили, то відсутні підстави для закриття провадження у справі в цій частині вимог. Разом з тим, є підстави для залишення вказаних позовних вимог без розгляду, у відповідності до п.3 ч.1 ст. 240 КАС України.

Щодо вимоги викладеної у п.5 заяви у редакції від 14.08.2017 р. відповідно до якого позивач просить визнати дискримінаційними дії Броварського ОУПФУ Київської області, який змінив обрахування його пенсійних виплат з 01.11.2011р. всупереч ст.ст. 22, 58 Конституції України, як соціально незахищеній особі, в той час як державним службовцям, працівникам правоохоронних органів та суддям не змінював, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування позову в цій частині позивач зазначає, що він є інвалідом війни ІІ групи безстроково та користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та має право на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також він відноситься до інвалідів ІІІ групи та має право на пільги та переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, ці пільги і переваги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», крім того, він відноситься до постраждалих від ЧАЕС ІІІ категорії та користується пільгами передбаченими ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач також відносить себе до категорії соціально незахищених осіб і зазначає, що відповідач достеменно знаючи про це, вважає можливим не виконувати рішення судів і зменшувати його пенсію в двадцять два рази, в той час як чиновникам, суддям, прокурорам і офіцерам пенсію збільшує. На думку позивача такі дії відповідача є дискримінаційними по відношенню до нього.

Відповідно до пункту 2 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Пенсійне забезпечення різних категорій осіб з різним статусом, зокрема, інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, прирівняних до них осіб і офіцерів, державних службовців, прокурорів, суддів визначається різними нормативно - правовими актами, тому відсутні підстави вважати, що будь які дії Броварського ОУПФУ, що стосуються нарахування, обчислення, перерахунку та виплати пенсії позивачу, який має певний визнаний і підтверджений у відповідному до закону порядку соціальний статус і відповідні його статусу пільги, в тому числі і визначені статтею 22 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не можуть бути визнані дискримінаційними по відношенню позивача у порівнянні з іншими категоріями осіб, що мають інші соціальні статуси та пільги.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даній частині позовних вимог - вони є необґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, і безпідставними. Тому в цій частині позовних вимог суд позивачу відмовляє.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди (пункти 6 та 7 позовної заяви в редакції від 14.08.2017р.), колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач просить відшкодувати йому матеріальні збитки в розмірі 300000грн. за порушення його прав, гарантованих ст.ст.22, 58 Конституції України, та застосування постанов КМУ до минулого часу , чим на протязі шести років було завдано матеріальних втрат на таку суму, в тому числі через недоотримання половини пенсійних виплат та недоотриманої вигоди від даних коштів, що гарантується ст.56 Конституції України; а також відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 100000грн. за порушення його прав, гарантованих ст.ст.22,24, 58 Конституції України, за узурпацію прав позивача при одноособовій зміні пенсійних обрахувань , за дискримінаційні дії при зміні пенсійних виплат позивачу як соціально незахищеної особи, в той час як державним службовцям, працівникам правоохоронних органів та суддям не зменшували, чим було завдано позивачу тяжких моральних страждань.

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, колегія суддів виходить з того, що в даному випадку відсутні підстави для відшкодування матеріальних збитків, які б були заподіяні позивачу внаслідок дій чи бездіяльності відповідача - в межах розгляду позовних вимог в даній адміністративній справі.

Суд в межах заявлених позовних вимог у даній адміністративній справі не встановив протиправності та незаконності дій відповідача, які б завдали позивачу дійсної майнової чи моральної шкоди та дійсних матеріальних збитків, тим більше у вказаному позивачем розмірі. Крім того, позивач не довів самого факту завдання йому шкоди, не довів наявності будь-якого причинного зв'язку між діями відповідача і вказаними ним негативними для нього наслідками, і не довів наявності підстав для покладення на відповідача вказаного обов'язку.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ст.382 КАСУ суд, який ухвалив судове рішення, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалюється рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, покладення на відповідача такого зобов'язання може мати місце лише у разі задоволення позову як захід контролю за виконанням судового рішення.

Натомість у даному випадку, коли відсутні задоволені позовні вимоги, то відсутні і підстави для покладення на відповідача обов'язку по наданню звіту.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що для їх задоволення підстав немає.

Щодо понесення позивачем судових витрат, які б підлягали відшкодуванню, колегія суддів зазначає наступне.

Так, наявність таких витрат позивач не довів, і крім того, у зв'язку з тим, що за жодною з заявлених позовних вимог не прийнято рішення про задоволення позову, то відсутні і підстави для відшкодування судових витрат.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні частини вимог позивача, закриттю провадження в іншій частині у зв'язку із тим, що вони були розглянуті раніше та залишенням без розгляду у зв'язку із розглядом аналогічної позовної вимоги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 10 липня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.М. Кузьмишина