Справа № 382/371/18
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 382/371/18 Суддя (судді) першої інстанції: Литвин Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єгорова Євгена Олеговича на рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єгорова Євгена Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єгорова Євгена Олеговича, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 855706 від 07.03.2018 року.

Позовні вимоги серед іншого мотивує тим, що висновок відповідача про те, що автомобіль марки ГАЗ-ЧАЗ 27521 "В" підлягає обов'язковому технічному контролю є безпідставним, що на думку позивача вказує на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені вимог даного позову.

В апеляційній скарзі апелянт зауважує на тому, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником автомобіля типу "Вантажопасажирський-В", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6).

07.03.2018 року Інспектором роти №4 Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єгоровим Євгеном Олеговичем відносно позивача було складено постанову серії БР № 855706 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 07 березня 2018 року о 15 год. 30 хв. на 45 км. а/д Київ-Харків керував автомобілем марки ГАЗ-ЧАЗ 27521 "В" д.н.з. НОМЕР_2, який своєчасно та в установленому законом порядку не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим, на думку відповідача, порушив вимоги п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення в діях позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При оформленні поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вони користуються вимогами КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Як уже зазначалося, оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, яке підлягає обов'язковому технічному контролю (у випадку несвоєчасного проходження водієм такого контролю).

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» №3565-17 від 05.07.2011 року, який набрав чинності 14 серпня 2011 року, скасовано обов'язковий технічних огляд транспортних засобів, за виключенням транспортних засобів, які підлягають обов'язковому технічному контролю.

Згідно п.п. 31.1 розділу 31 Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 (б) розділу 31 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

За приписами ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, є підставою для накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 35 Закону України «Про Дорожній рух», обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Згідно ПДР, які у відповідності із Законом «Про Дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України, в пункті 31.4.1 присутня класифікація транспортних засобів по типам:

1. Легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів

2. Автобуси

3. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 12 т включно

4. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 12 т

5.Автопоїзди, тягачами яких є легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажу.

6. Автопоїзди, тягачами яких є вантажні автомобілі.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, маса автомобіля, яким керував позивач, марки ГАЗ-ЧАЗ 27521, д.н.з. НОМЕР_2, типу «Вантажопасажирський-В», згідно свідоцтва про реєстрацію становить 3500 кілограмів і кількістю місць для сидіння, що не перевищує більше ніж 8 не враховуючи місця водія, є - легковим автомобілем. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв'язку з чим не підлягає обов'язковому технічному контролю.

Крім того, відповідно до роз'яснення, що міститься в листі Управління Державтоінспекції МВС України від 16.01.2012p. № 4/14-К-23, автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки є легковим та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Дорожній рух» обов'язковому технічному контролю не підлягає (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Отже, колегія суддів знаходить безпідставними твердження позивача про те, що автомобіль позивача підпадає під категорію автомобілів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, а відтак оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 855706 від 07.03.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення, суперечить нормам чинного законодавства, оскільки не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, дана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем помилково зроблено висновок, що належний позивачу автомобіль марки марки ГАЗ-ЧАЗ 27521, д.н.з. НОМЕР_2, типу «Вантажопасажирський-В», підлягає обов'язковому технічному контролю, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Залишити апеляційну скаргу Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єгорова Євгена Олеговича без задоволення, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді Петрик І.Й.

Сорочко Є.О.