Справа № 335/13146/16-а(2-а335/31/2017)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 335/13146/16-а(2-а335/31/2017)

адміністративне провадження № К/9901/42418/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017р. (головуючий суддя - Апаллонова Ю.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017р. (головуючий суддя - Прокопчук Т.С., судді - Мельник В.В., Шлай А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про зобов'язання вчинити перерахунок та виплату пенсії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов'язати відповідача з 01.07.2016р. здійснити перерахунок та виплату йому пенсії у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01.07.2016р. він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». В подальшому йому стало відомо про невірний розрахунок розміру відсотків грошового забезпечення, з якого йому нараховано пенсію. Вважає, що оскільки він є звільненим зі служби в поліції через хворобу відповідно до пункту другого частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а тому має право на призначення пенсії не у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення за 22 роки вислуги згідно положень пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а у розмірі 61%.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017р., позов задоволено.

Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу неправомірними.

Зобов'язано відповідача з 01.07.2016р. здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, з урахуванням фактично виплачених сум.

З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що відповідно до положень статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 30.01.2007р. №3-1 позивач повинен був надати медичний висновок про непридатність до служби в поліції. Вважає, що надане позивачем свідоцтво про хворобу із зазначенням в ньому «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» не відповідає вимогам статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а тому позивачу правомірно призначено пенсію за вислугу років у розмірі 56% відповідного грошового забезпечення.

Позивач у поданому на касаційну скаргу відзиві посилається на те, що свідоцтво про його хворобу відповідає формі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001р. №85. У зв'язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» будь-яких змін до складання цієї форми не вносилось, а тому вимога управління Пенсійного фонду про необхідність обов'язкового зазначення у такому свідоцтві інформації щодо непридатності особи до служби в поліції є протиправною.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» призначається у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення та 3 % відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років.

Згідно пункту 1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001р. №85, свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними для військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку №85 передбачено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Вказаним порядком затверджено форму свідоцтва про хворобу (Додаток №12), який містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

Під час розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 30.06.2016р. № 231 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 30.06.2016р.

Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні для призначення пенсії становила 22 роки 08 місяців 13 днів.

Підставою для звільнення слугувало Свідоцтво про хворобу Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України в Запорізькій області» від 16.06.2016р. № 163/с, якою позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

З 01.07.2016р. позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізької області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 56% грошового забезпечення.

Не погоджуючись із призначенням пенсії у розмірі 56% грошового забезпечення, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізької області із заявою від 21.09.2016р. про здійснення розрахунку пенсії в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення за 22 роки вислуги на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 05.10.2016р. позивачу відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії у розмірі 61% грошового забезпечення на підставі вказаної ним норми закону з посиланням на відсутність у свідоцтві про хворобу інформації про непридатність позивача до служби в поліції. Крім того, позивача повідомлено про те, що розмір його пенсії обчислено відповідно до норм чинного законодавства.

Додатково позивача проінформовано про те, що за інформацією ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Запорізькій області» жодних змін до діючих нормативно-правових документів, які регламентують медичне обстеження співробітників Національної поліції та встановлення ступеню придатності до служби. на теперішній час не внесено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що свідоцтво про хворобу позивача є належним документом, який підтверджує наявність у нього захворювання, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, а тому позивач має право на перерахунок призначеної пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням наявності стажу вислуги 22 роки.

Крім того, суди дійшли висновку, що до затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001р. №85 форми свідоцтва про хворобу не вносилось будь-яких змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», а тому вимога відповідача про необхідність наявності у такому свідоцтві інформації щодо непридатності особи до служби в поліції суперечить вказаному наказу та є протиправною.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», за правилами пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» його дія поширюється на осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Крім того судами встановлено, що позивач має достатню вислугу років для призначення пенсії у розмірі 61% грошового забезпечення та ним надано всі необхідні для цього документи, проте відповідачем всупереч пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проведено нарахування пенсії у меншому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук