Справа № 161/1529/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3518/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі №161/1529/18 (рішення ухвалено в м. Луцьку, головуючий суддя - Волдінер Ф.А.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 31.01.2018 звернулася в суд із адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради №17 від 01.12.2017, про відмову їй у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та зобов'язати відповідача призначити та виплатити належну державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_1 починаючи з 01 жовтня 2017 року в передбаченому законом розмірі та на відповідний період.

Позовну заяву мотивує тим, що рішенням комісії з питань призначення соціальних допомог (оформлених протоколом від 01.12.2017 №17) їй було протиправно відмовлено у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з тієї підстави, що остання офіційно не працевлаштована.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради № 17 від 01 грудня 2017 року про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Зобов'язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2017 року про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги інформацію, надану департаментом у відзиві, щодо відсутності на розгляді комісії довідки про доходи ОСОБА_1 від 27.12.2017, адже вона була видана позивачу вже після засідання комісії, яке відбулося 01.12.2017. Тому не відповідає дійсності твердження позивача щодо наявності у справі даної довідки. При зверненні за допомогою у жовтні 2017 року позивачем надавалась інформація про доходи, за період, що передують зверненню, тобто по вересень 2017 року та надано довідку про доходи від 03.10.2017 № 0УВ00000078, відповідно до якої позивач за період з липня 2017 року по вересень 2017 року доходів не мала.

Також зазначає, що так як позивачем оскаржується рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог від 01.12.2017 № 17, а тому департамент соціальної політики є неналежним відповідачем у даній справі.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, ОСОБА_1 у шлюбі не перебуває, на утриманні має трьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

У зв'язку з тим, що сім'я позивачки має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, постійно отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям.

Згідно заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг №25400/17 ОСОБА_1 звернулася 18 жовтня 2017 року за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

У відповідності до декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 18.10.2017, джерелами доходу сім'ї ОСОБА_1 є державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям в розмірі 8 910,00 грн., аліменти - 1000, 00 грн. та комісійна винагорода - 761,30 грн.

Згідно довідки від 08.11.2017 ОСОБА_1 отримує комісійну винагороду у товариства з обмеженою відповідальністю «ОВБ Алфінанц Україна» за надання послуг по договору цивільно-правового характеру.

Рішенням комісії з питань призначення соціальних допомог від 07.12.2017 позивачу було відмовлено в наданні державної соціальної допомоги у зв'язку з тим, що у складі сім'ї є працездатні члени сім'ї, які не працюють, не служать, не перебувають на обліку в центрі зайнятості протягом трьох місяців до місяця звернення.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має укладений цивільно-правовий договір з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» для надання послуг, то її не можна вважати особою, яка не працює.

При цьому, вимога позивача про зобов'язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради призначити та виплатити належну державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, так як питання про призначення та здійснення соціальних виплат відноситься до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» № 1768-III від 01.06.2000 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затв. постановою КМ України № 250 від 24.02.2003 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Пунктом 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям визначено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли, зокрема, працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Аналогічні положення закріпленні у ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» № 1768-III від 01.06.2000.

Як видно із листа відповідача про рішення комісії № 17 від 01.12.2017 про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, причиною вказаної відмови є наявність у складі сім'ї працездатних членів сім'ї, які не працюють, не служать, не перебувають на обліку в центрі зайнятості протягом трьох місяців до місяця звернення (а.с. 9).

Разом з тим, на підтвердження своєї зайнятості позивачем подано копію довідки про доходи, видану гр. ОСОБА_1 про те, що вона дійсно працює у ТОВ «ОВБ Алфінанц Україна» за сумісництвом та займає посаду агента (а.с. 12).

В рамках укладеного цивільно-правового договору між позивачем та ТОВ «ОВБ Алфінанц Україна» ОСОБА_1 отримувала за період з січня 2017 року по листопад 2017 року відповідні доходи, що відображені у вищевказаній довідці ТОВ «ОВБ Алфінанц Україна» в загальній сумі 1222,49 грн.

Нормами Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, не розкрито поняття терміну «працездатні члени малозабезпеченої сім'ї, які не працюють».

Разом з тим, відповідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Пунктом 1 статті 4 цього Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Таким чином, до зайнятого населення відносяться особи, які працюють на підставі цивільно-правових угод.

Отже, оскільки позивачем укладено договір із ТОВ «ОВБ Алфінанц Україна» про надання послуг; а також підтверджено отримання за період з січня 2017 року по листопад 2017 року доходів, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не може вважатися працездатною особою, яка не працює протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради №17 від 01.12.2017 про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї є протиправним.

Суд першої інстанції також правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача призначити та виплатити належну державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року, вказавши, що суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі №161/1529/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 09.07.2018