Справа № 826/16099/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року № 826/16099/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А»
доДержавної фіскальної служби України
третя особаДержавна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» (далі по тексту - позивач, ТОВ «КАПІТОЛІЙ А») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, ДФС України), третя особа - Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі по тексту - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню введення в електронний кабінет Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» сплачений ПДВ, що полягає у нездійсненні збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму від'ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України повернути на діючий електронний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за декларацією з податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2 282,4 тис. грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та відобразити відповідне збільшення у витягу системи електронного адміністрування податку на додану вартість;

- встановити судовий контроль за виконанням постанови суду по даній адміністративній справі шляхом зобов'язання посадових осіб відповідача та третьої особи подати у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що неприведення даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість у відповідність з показниками податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року грубо порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А», зокрема, мирно володіти своїм майном та не узгоджується із закріпленими в Україні принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що на підставі статті 184 Податкового кодексу України рішенням ДФС України анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість - ТОВ «КАПІТОЛІЙ А», а тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 22 травня 2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги та проси суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову.

Представник третьої особи в судові засідання не з'являвся, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань або будь-яких пояснень до суду не направляв.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» зареєстроване як платник податку на додану вартість, починаючи з 01 серпня 2012 року.

Водночас, 27 листопада 2014 року комісією Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області прийнято рішення №651 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» (податковий номер 39) на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, тобто у зв'язку з наявністю запису в державному реєстрі про відсутність ТОВ «КАПІТОЛІЙ А» за його місцезнаходженням.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на момент анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивач мав задекларований податковий кредит в розмірі 2 282 361,00 грн.

Також, з наявних матеріалів справи вбачається, що за результатами судового оскарження рішення №651 від 27 листопада 2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року адміністративний позов позивача задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області № 651 від 27 листопада 2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» (індивідуальний податковий номер 39), а також зобов'язано ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області внести до Реєстру платників ПДВ запис про реєстрацію ТОВ "КАПІТОЛІЙ А" платником ПДВ з 01 серпня 2012 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року постанова суду першої інстанції у справі №815/494/15 залишена без змін, а судове рішення набрало законної сили.

Матеріалами справи підтверджується, що після неодноразових звернень позивача щодо добровільного виконання постанови суду від 31 березня 2015 року, до реєстру платників ПДВ внесено запис стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» лише 27 листопада 2015 року.

В той же час, представник позивача зазначає, що поновивши реєстрацію платника податку на додану вартість з 01 серпня 2012 року податковий орган не відобразив на його особовому рахунку №8843 від'ємне значення податку на додану вартість на суму 2 282,4 тис. грн., на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» мав право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до моменту анулювання підприємства платником податку на додану вартість.

Додатково представник позивача повідомив, що оскільки станом на 01 лютого 2015 року діяло рішення про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість, Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» електронний рахунок не відкрило та було позбавлене можливості подати податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року у зв'язку з порушенням посадовими особами органів Державної фіскальної служби обов'язку виконання судового рішення про поновлення позивача в статусі платника податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» подало до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС у Одеській області декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, в якій задекларувало загальний обсяг постачання у сумі 93,7 тис. грн. та суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 2 282,4 тис.грн. (рядок 24).

Квитанцією №2 підтверджується прийняття податковим органом зазначеної податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року.

Водночас, податок на додану вартість в сумі 2 282,4 тис. грн. в електронному кабінеті платника не відображено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» звернулось до Державної фіскальної служби України листом №03 від 06 березня 2017 року стосовно не зарахування суми від'ємного значення по декларації з ПДВ за червень 2015 року у збільшення суми ПДВ, на яку товариство має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами розгляду вказаного листа відповідачем надана відповідь №16790/6/99-99-12-03-01-15 від 01 серпня 2017 року, відповідно до змісту якої з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. Відповідач стверджує, що від'ємне значення, задеклароване у декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року не бере участі при розрахунку реєстраційної суми, оскільки відповідно до вимог підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в системі електронного адміністрування ПДВ реєстраційну суму збільшено на залишок від'ємного значення одноразово 03 серпня 2015 року.

В подальшому, листом №30/8-17 від 30 серпня 2017 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України щодо вжиття вичерпних заходів щодо запобігання порушень конституційно закріплених прав на мирне володіння ТОВ «КАПІТОЛІЙ А» своїм майном та забезпечення збільшення суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення по декларації з ПДВ за червень 2015 року в розмірі 2 282,4 тис. грн.

Незгода позивача із бездіяльністю відповідача зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 200-.1 статті 200-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 200-1.2 статті 200-1 Податкового кодексу України передбачено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

Як визначено пунктами 200-1.4 та 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України, на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

З рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Відповідно до пункту 200-1.7 статті 200-1 Податкового кодексу України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається. Перерахування коштів до бюджету здійснюється на підставі реєстру, який центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника і сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру такий орган перераховує суми податку до бюджету (пункт 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України).

Аналізуючи вищенаведені норми статті 200-1 Податкового кодексу України, слід дійти висновку, що на електронному рахунку платника ПДВ обліковуються суми податку, що містяться у виданих чи отриманих податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, суми податку, сплачені при ввезенні товарів на митну територію України, а також суми податку у вигляді зарахованих платником чи з бюджету коштів.

При цьому ж, в разі анулювання реєстрації платника ПДВ в силу приписів пункту 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України до бюджету з електронного рахунку списуються кошти, а рахунок закривається.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначає Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі - Порядок №569).

Згідно з пунктом 2 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Отже, електронний рахунок відкривається саме з метою перерахування платником ПДВ коштів для досягнення необхідної суми податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, чи суми податку для сплати узгоджених податкових зобов'язань.

Водночас, як повідомив позивач, оскільки станом на 01 лютого 2015 року діяло рішення про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість, Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» електронний рахунок у лютому 2015 році не було відкрито.

При цьому, на електронному рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ обліковуються не тільки внесені платником кошти, а і суми податку, що містяться у виданих чи отриманих податкових накладних, що сплачені при ввезенні товарів на митну територію України тощо.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що на момент анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивач мав задекларований податковий кредит в розмірі 2 282 361,00 грн.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 19 січня 2015 року №1403/7/99-99-19-03-01-17 «Про систему електронного адміністрування ПДВ» система електронного адміністрування ПДВ, що організована на центральному рівні ДФС, забезпечує автоматичний облік у розрізі платників податку:

сум податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), та розрахунках коригування до них;

сум податку, сплачених платниками при ввезенні товарів на митну територію України;

сум поповнення та залишку коштів на рахунках у системі електронного адміністрування ПДВ;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

Оскільки адміністратором системи електронного адміністрування ПДВ є Державна фіскальна служба України, тому останньою не забезпечено автоматичний облік суми податку, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних в розмірі 2 282 361,00 грн., з огляду на що суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо відновлення вказаної суми на електронному рахунку позивача.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача, що має місце бездіяльність відповідача щодо нездійснення збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми від'ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) періоду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неодноразового звернення позивача до відповідача з метою забезпечення збільшення суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року №К/9901/4537/17.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Вказане свідчить, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Суд зазначає, що у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Також, в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. (п.40).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем протягом тривалого часу допускалась бездіяльність щодо нездійснення збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми від'ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) періоду, а відтак у суду наявні підстави для висновку про можливість затягування виконання судового рішення в даній справі.

У зв'язку з наведеним, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо нездійснення Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми від'ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) повернути на діючий електронний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ А» (65091, м. Одеса, вул. Колонтаївська, 59, ) має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за декларацією з податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2 282 361,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та відобразити відповідне збільшення у витягу системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

4. Зобов'язати Державну фіскальну службу України надати суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання ним законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко