Справа № 806/1587/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Житомир справа № 806/1587/18

категорія 8.3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

секретаря судового засідання Коваля О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Домарацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

26.03.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, у якому вона просить визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.12.2017 (форма С) Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. За результатами даної перевірки відповідачем складено акт перевірки від 28.11.2017 № 0355/06/06/РРО/НОМЕР_2 та винесено податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 № , відповідно до якого застосовані штрафні санкції за порушення п. 2 Постанови "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" № 957 від 30.10.2008 (далі - Постанова КМУ № 957) та ст. 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/91-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон України № 481/91-ВР).

Зазначає, що Постановою КМУ № 957 встановлений розмір мінімальних оптово-роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, зокрема на горілку та лікеро-горілчані вироби, інші у розмірі 397,76 грн за один літр 100 відсоткового спирту. В акті перевірки посадові особи відповідача вказують, що позивач здійснювала продаж горілки 0,5 л міцністю 70% за ціною 72,00 грн, а мінімальна встановлена 79,55 грн. Позивач вказує, що такої міцності горілки не існує, з огляду на що уповноваженими особами відповідача в акті перевірки зазначені безпідставні неіснуючі дані та обставини, міцність цієї горілки становить 40%, отже на думку позивача нею вимоги Постанови КМУ № 957 не порушенні.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 відкрите провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 25.04.2018 на 15 год. 00 хв.

13.04.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 21-22).

25.04.2018 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 24.05.2018 до 14 год. 00 хв. для отримання додаткових доказів від представників сторін (а.с. 40).

18.05.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву (а.с. 43-44).

24.05.2018 представником позивача у підготовчому засіданні надана додаткова відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідачем порушено порядок та строки розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, а також те, що на думку позивача відповідачем навмисно не було прийнято скаргу. Крім того, представник позивача заперечує проти приєднання доказів, які відповідач направив разом з додатковими запереченнями, оскільки на підтвердження факту реалізації позивачем горілки у порушення норм Постанови № 957, що встановлює мінімальні роздрібні ціни на реалізацію горілчаних виробів, відповідач надає до суду фіскальний чек реалізації позивачем сигарет "Прилуки". Отже відповідач надає суду неналежний доказ у розумінні ст. 73 КАС України. Також щодо подання, відповідачем електронних доказів представник позивача зазначив, що ст. 99 КАС України визначено поняття електронний доказ та порядок його засвідчення, подання інше. Відповідач не зазначає джерело погодження (отримання) даного електронного доказу, а також письмові копії доказів засвідченні не цифровим підписом відповідача, що породжує додаткові сумніви щодо належності даного доказу. Скріншоти (знімки екрана, які відображають інформацію) не можна, на думку представника позивача, вважатися належним доказом, якщо інша (не ініціатор подання доказу) сторона судового процесу заперечує проти його належності.

24.05.2018 закінчене підготовче провадження та на прохання представника позивача судовий розгляд справи по суті відкладено на 27.06.2018 на 14:00.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні 27.06.2018 позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях на відзив, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.06.2018 позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву (а.с. 21-22). В обґрунтування заперечень пояснила, що під час перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 серед іншого порушено також вимоги ст. 18 Закону України № 481/95-ВР у частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями за ціною, нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої. На підставі чого до позивача було правомірно застосовано штрафні санкції у розмірі 10000,00 грн за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а тому податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 № є правомірним. Докази, які надає представник відповідача є належними, так як є роздрукованими з АІС "Податковий блок".

Вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Житомирській області проведена фактична перевірка магазина - кафе, що належить ФОП ОСОБА_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 28.11.2017 № 0355/06/06/РРО/НОМЕР_2 (а.с. 11).

За висновками акта перевірки встановлено порушення вимог Постанови КМУ від 30.10.2008 за № 957 (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. Так 11.09.2017 о 20:59 згідно чека № 463 реалізовано одну пляшку горілки "Приватна колекція" ємністю 0,5 л міцністю 40% за ціною 72,00 грн, де мінімальна роздрібна ціна на напій становила 79,55 грн такий самий напій за тією ж ціною було реалізовано 12.09.2017 о 20:28 згідно з чеком № 466, 13.09.2017 о 12:08 згідно з чеком № 468, 14.09.2017 о 20:14 згідно з чеком № 470. Відповідна горілка надійшла у продаж згідно товарно-транспортної накладної № 155361 від 22.08.2017 від ФОП ОСОБА_4, загальна сума накладної 642,47 грн.

Також проведеною перевіркою встановлено порушення п. 2.2, 2.6 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженої постановою правління НБУ від 15.12.2004 за № 637 зі змінами та доповненнями, а саме не забезпечено оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень, у книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність форма № 10 реєстраційний № 96 від 05.07.2017. Так готівкові кошти отримані за період з 01.06.2017 згідно Z-звітів № 0001 №0180 на загальну суму 35928,70 грн не записані до вказаної книги обліку (на звороті а.с. 23).

На підставі акта перевірки від 28.11.2017 № 0355/06/06/РРО/НОМЕР_2 ГУ ДФС у Житомирській області винесено податкові повідомлення-рішення від 06.12.2017 № та № , якими до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції на загальну суму 189643,50 грн, а саме:

- 179643,50 грн (35928,70 грн х 5) за неоприбуткування готівкових коштів у книзі обліку доходів і витрат (податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 № );

- 10000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 № ) (а.с. 15).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржила їх до ДФС України (а.с. 12).

Рішенням ДФС від 01.02.2018 № 1455/Г/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги до 15.03.2018 (а.с. 66).

Рішенням ДФС України від 06.03.2018 № 3254/Г/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги залишило без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.12.2017 № та № , а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 17-18).

Не погодившись із таким рішенням ДФС України ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

У позовній заяві позивач, свої вимоги обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення № від 06.12.2017 є автоматично скасованим у порядку досудового розгляду у зв'язку з неподанням своєчасно рішення органом ДФС України на скаргу позивача. Платник податків вважає, що норма п. 56.16 ст. 56 ПК України зазначає, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а у разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Оскільки, ДФС України надала кінцеву відповідь ФОП ОСОБА_1 06.03.2018 на думку платника сплинув 20 денний термін розгляду скарги, отже штрафна санкція не застосовується до нього.

Суд не погоджується із такими доводами позивача з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 направила скаргу на податкові повідомлення-рішення від 06.12.2017 № та № , винесені ГУ ДФС у Житомирській області 14.12.2017 до ДФС України, проте ДФС України отримала цю скаргу 15.01.2018. В матеріалах справи (а.с.67) є витяг із сайту "Укрпошти", який підтверджує факт отримання 15.01.2018.

Рішенням ДФС від 01.02.2018 № 1455/Г/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги до 15.03.2018 (включно).

Рішенням від 06.03.2018 № 3254/Г/99-99-11-03-01-25 ДФС України розглянуло скаргу ФОП ОСОБА_1 та залишило без змін податкові повідомлення-рішення від 06.12.2017 № , № .

Відповідно до ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податку вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог п. 44.6 ст. 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (п. 56.8 ст. 56 ПК України).

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у п. 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту (п. 56.9 ст. 56 ПК України).

З огляду на що суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було допущено бездіяльності, оскільки скарга ФОП ОСОБА_1 розглянута відповідачем у строки, визначені ст. 56 ПК України та за результатами такого розгляду прийнято відповідне рішення. Строки відраховуються з моменту отримання скарги а не з моменту направлення - як вважає позивач.

Надаючи правову оцінку оспорюваному рішенню суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 481/95-ВР мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Згідно з ст. 11 Закону України № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Так, згідно з даними контрольної стрічки, неодноразово ФОП ОСОБА_1 реалізовувались алкогольні напої за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, згідно з витягом з бази "Податковий блок", а саме: згідно з фіскальним чеком від 11.09.2017 № 463, фіскальним чеком від 12.09.2017 № 466, фіскальним чеком від 13.09.2017 № 468, фіскальним чеком від 14.09.2017 № 470 встановлений факт реалізації горілки «Приватна Колекція», місткістю 0,5 л, міцністю 40% за ціною 72 грн (а.с. 50-58).

Крім того, під час проведення перевірки, позивачем надано товарно-транспортну накладну від 22.08.2017 № 155361, яка підтверджує, що на замовлення останнього, здійснювалась доставка ФОП ОСОБА_4 товару, у переліку якого є горілка "Приватна колекція Київська" 0,5 л по ціні 72,00 грн (а.с. 59).

Під час проведення перевірки, інспектором-ревізором було здійснено контрольну закупку у магазині-кафе ФОП ОСОБА_1, згідно фіскального чека від 28.11.2017 № на суму 24,15 грн (а.с. 48).

Відповідно до ч. 10 ст. 18 Закону України № 481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

На момент здійснення продажу алкогольних напоїв чинними були вимоги Постанови КМУ № 957 (із змінами та доповненнями) внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 № 634, згідно з якою з 10.09.2017 мінімальна роздрібна ціна, зокрема, горілки та лікеро-горілчаних виробів становить 397,76 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту, згідно розрахунку мінімальна роздрібна ціна горілки місткістю 0,5 л, міцністю 40% становить 79,55 грн.

Статтею 17 Закону України № 481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень, за здійснення оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Суд вважає за необхідне зауважити, що усі наведені у позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, жодним чином не спростовують встановлене фактичною перевіркою порушення позивачем вимог ст. 18 Закону України № 481/95-ВР за яке, на підставі абзацу чотирнадцятого ч. 2 ст. 2 ст. 17 цього Закону, до позивача застосовано штраф у розмірі 10000,00 грн.

Стосовно доводу позивача, що в акті перевірки вказано, що вона здійснювала продаж горілки 0,5 л міцністю 70% за ціною 72,00 грн, а такої міцності горілки не існує, з огляду на що уповноваженими особами відповідача в акті перевірки зазначені безпідставні неіснуючі дані та обставини, суд зазначає, що при уважному огляді оригіналу акту в судовому засіданні встановлено, що цей довод не відповідає дійсності, так як над цифрою 4 зверху є буква д, яка й створює таку ілюзію цифри 7 але насправді там написано 4.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Узагальнюючи наведені норми ПК України суд зазначає, що посилання представника позивача, що скріншоти не є належними доказами у справі, суд їх не приймає так як ці скріншоти є якраз витягами із автоматизованої системи "аналітична система "Податковий блок", належним чином завірені представником відповідача і ПК України передбачено, що контролюючий орган на підставі інформації із автоматизованої системи "аналітична система "Податковий блок" має право здійснювати контроль платника податків і цю інформацію застосовувати у виконанні покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 06.12.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 10000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

За приписами статті 139 КАС України з огляду на відмову в позові судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251 КАС України, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно з статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 06 липня 2018 року

Головуючий суддя О.В. Єфіменко