Справа № 9901/656/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 липня 2018 року

Київ

справа №9901/656/18

провадження №П/9901/656/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправним та нечинним пункту 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007,

УСТАНОВИВ:

До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, 26 червня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, в якому просив визнати протиправним та нечинним пункт 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007, в частині положення, що «призначення ректора Національної академії Служби безпеки України здійснюється Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України».

У позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що відповідно до частини першої статті 15 Закону України №2229-ХІІ «Про Службу безпеки України» (в редакції станом на дату офіційного оприлюднення в Офіційному віснику Президента України від 05 січня 2008 року) Президент України не наділений правом на призначення ректора Національної академії Служби безпеки України, натомість ректор цього вищого навчального закладу має обиратися за конкурсом, відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року № 2984-IІІ. Однак, пунктом 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом № 1262/2007, Президент України незаконно надав собі право призначати ректора Національної академії Служби безпеки України за поданням Голови Служби безпеки України.

Отже, позивач фактично не погоджується з виданим Указом № 1262/2007, яким затверджено відповідний пункт «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України» щодо порядку призначення ректора Національної академії Служби безпеки України.

Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на те, що вона не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 10 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження нормативно-правових актів в позовній заяві зазначаються відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

В позовній заяві ОСОБА_2 вказав, що відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод він, як заявник, має статус жертви у кримінальному провадженні №0000666 від 06 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, в якому застосовується пункт 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007, в частині положення, що «призначення ректора Національної академії Служби безпеки України здійснюється Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України».

Суд зазначає, що терміном «жертва» у статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позначається особа або особи, що є прямо чи непрямо потерпілими від оскаржуваного порушення. Таким чином, стаття 34 стосується не лише особи або осіб, що прямо потерпіли від оскаржуваного правопорушення, а й також будь-якого непрямо потерпілого, якому це порушення могло завдати збитків або який має серйозний особистий інтерес щодо його припинення (рішення у справі Vallianatos та інші проти Греції, § 47).

Позивачем не надано доказів на обгрунтування того, що в рамках вказаного кримінального провадежння ОСОБА_2 є «жертвою» в розумінні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та що діями Президента України ОСОБА_4 щодо винесення Указу від 2 вересня 2009 року № 698/2009 «Про призначення ОСОБА_5 ректором Національної академії Служби безпеки України» позивачу завдано прямих або непрямих збитків, або він мав особистий інтерес щодо припинення правопорушення.

Водночас, відповідно до пункту першого Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007, це Положення визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв'язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

З огляду на викладене вище правове регулювання, ОСОБА_2 не вказав достатніх доказів, що він відноситься до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано пункт 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007.

В порушення вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України подана ОСОБА_2 позовна заява за змістом не відповідає зазначеним вимогам, оскільки позивачем не додано достатніх доказів та відомостей про належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується оскаржуваний акт.

Згідно з ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, таку позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом зазначення відомостей про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт з відповідним обґрунтуванням.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 22, 160, 161, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправним та нечинним пункту 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 - залишити без руху.

Установити особі, що подала позовну заяву, десятиденний строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом приведення позовної заяви у відповідність до норм статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко