Справа № 9901/671/18
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 липня 2018 року

Київ

справа №9901/671/18

адміністративне провадження №П/9901/671/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л., перевіривши позовну заяву Громадської організації "Центр політико-правових досліджень" до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, Верховної Ради України про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

3 липня 2018 року Громадська організація "Центр політико-правових досліджень" в особі виконавчого директора Боука Тараса Орестовича та голови правління Лева Михайла Олександровича звернулась до Верховного Суду із адміністративним позовом до Президента України, Верховної Ради України, в якому просить:

- зобов'язати Президента України повідомити усі центральні органи виконавчої влади, органи судової влади, Кабінет міністрів України, Верховну Раду України щодо неухильного дотримання ст. 80 Конституції України в редакції з урахування результатів всеукраїнського референдуму 16 квітня 2000 року;

- зобов'язати Верховну Раду України не розглядати Законопроект про внесення змін до Конституції України (в частині скасування депутатської недоторканності) (реєстр. №6773) як такий, що суперечить чинному змісту Конституції України, в редакції з врахування результатів всеукраїнського референдуму 16 квітня 2000 року та не розглядати подання Генерального прокурора України щодо притягнення народних депутатів України до кримінальної відповідальності, подані з порушенням ст.80 Конституції України, в редакції з врахування результатів всеукраїнського референдуму 16 квітня 2000 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що 21 червня 2017 року Генеральний прокурор України ОСОБА_5, керуючись частиною 3 статті 80 Конституції України, частиною 1 статті 27 Закону України "Про статус народного депутата України", частиною 2 статті 482 КПК України, статтею 218 Регламенту Верховної Ради України, вніс до Верховної Ради України подання про надання згоди на притягнення народного депутата України ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, проте остання 11 липня 2017 року не прийняла постанову на основі вказаного подання чим, на думку позивача, задіяла інститут депутатської недоторканності, що, в свою чергу, сприяло непритягненню ОСОБА_6 до відповідальності, хоча на проведеному 16 квітня 2000 року всеукраїнському референдумі більшість громадян (майже 26,5 мільйонів) проголосували за обмеження депутатської недоторканності та виключення із Конституції України частини 3 статті 80, за змістом якої народні депутати України не можуть бути без згоди Верховної Ради України притягнені до кримінальної відповідальності, затримані чи заарештовані.

Вирішуючи питання щодо прийняття до провадження даної справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина 1 статті 5 КАС України).

Згідно з пунктами 2, 9 частини п'ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (його рішення), що порушили саме її права.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Президента України та Верховної Ради України встановлено статтею 266 КАС України, відповідно пункту 2 частини 4 якої Верховний Суд за наслідками розгляду таких адміністративних справ може визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України та Президента України протиправними й зобов'язати їх вчинити певні дії.

Отже, виходячи з наведеного, зобов'язання суб'єктів владних повноважень вчинити певні дії є способом відновлення права особи, порушеного діями чи бездіяльністю таких осіб, які вона просить визнати протиправними.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

При цьому, слід звернути увагу, що повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України, а саме статтею 106, відповідно до якої Президент України:

1) забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави;

2) звертається з посланнями до народу та із щорічними і позачерговими посланнями до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України;

3) представляє державу в міжнародних відносинах, здійснює керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави, веде переговори та укладає міжнародні договори України;

4) приймає рішення про визнання іноземних держав;

5) призначає та звільняє глав дипломатичних представництв України в інших державах і при міжнародних організаціях; приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників іноземних держав;

6) призначає всеукраїнський референдум щодо змін Конституції України відповідно достатті 156 цієї Конституції, проголошує всеукраїнський референдум за народною ініціативою;

7) призначає позачергові вибори до Верховної Ради України у строки, встановлені цією Конституцією;

8) припиняє повноваження Верховної Ради України у випадках, передбачених цією Конституцією;

9) вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, сформованої відповідно до статті 83 Конституції України, подання про призначення Верховною Радою України Прем'єр-міністра України в строк не пізніше ніж на п'ятнадцятий день після одержання такої пропозиції;

10) вносить до Верховної Ради України подання про призначення Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України;

11) призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Генерального прокурора;

12) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Ради Національного банку України;

13) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення;

14) вносить до Верховної Ради України подання про призначення на посаду та звільнення з посади Голови Служби безпеки України;

15) зупиняє дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності;

16) скасовує акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим;

17) є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави;

18) очолює Раду національної безпеки і оборони України;

19) вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань;

20) приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України;

21) приймає у разі необхідності рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошує у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням цих рішень Верховною Радою України;

22) призначає на посади третину складу Конституційного Суду України;

24) присвоює вищі військові звання, вищі дипломатичні ранги та інші вищі спеціальні звання і класні чини;

25) нагороджує державними нагородами; встановлює президентські відзнаки та нагороджує ними;

26) приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні;

27) здійснює помилування;

28) створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби;

29) підписує закони, прийняті Верховною Радою України;

30) має право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України;

31) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією України.

Законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов'язків на Президента України, крім тих, що прямо передбачені нормами Конституції України, про що зазначено у рішеннях Конституційного суду України від 10.04.2003 року № 7-рп/2003, від 07.04.2004 року № 9-рп/2004, від 16.05.2007 року № 1-рп/2007, від 02.10.2008 року № 19-рп/2008, від 08.10.20008 року №21-рп/2008.

З урахуванням наведеного, позивачу слід зазначити з посиланням на Конституцію України, які саме дії чи бездіяльність Президента України у межах його компетенції, він вважає протиправними та у зв'язку з чим просить суд зобов'язати відповідача повідомити усі центральні органи виконавчої влади, органи судової влади, Кабінет міністрів України, Верховну Раду України щодо неухильного дотримання ст. 80 Конституції України в редакції з урахування результатів всеукраїнського референдуму 16 квітня 2000 року.

Крім того, Громадською організацією "Центр політико-правових досліджень" в поданій позовній заяві не наведено обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги і до Верховної Ради України із зазначенням, в чому саме полягає протиправність їх дій (бездіяльності ).

Отже, позовна заява та не містить доводів та обставин, які б свідчили про порушення прав та законних інтересів саме позивача відповідачами.

Крім того, частиною 1 статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Проте, Громадською організацією "Центр політико-правових досліджень" до позовної заяви її копії та копій доданих до неї документів для другого відповідача додано не було.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, зважаючи, що подана Громадською організацією "Центр політико-правових досліджень" позовна заява не відповідає вищенаведеним вимогам законодавства, останню слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення встановлених судом недоліків.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Громадської організації "Центр політико-правових досліджень" до Президента України, Верховної Ради України про зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

2. Встановити строк усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

Л.Л. Мороз,

Суддя Верховного Суду