Справа № 826/13376/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Київ №826/13376/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Літвіної Н.М.,

за участю

секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Шрамко Ю.Т.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), в якому просила:

- визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які полягають у порушенні терміну (десяти робочих днів) для надання висновку №7547/0/12-4/27-16 від 19.07.2016 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) для ведення садівництва у Голосіївському районі м. Києва;

- вирішення питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 01001, м.Київ, вул. Хрещатик, 32, ідентифікаційний код 26345558), стосовно порушення строку надання висновку №7547/0/12-4/27-16 від 19.07.2016 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 (02225, АДРЕСА_1, адреса для листування 02068, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) для ведення садівництва у Голосіївському районі м.Києва. У задоволенні вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн., позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року у справі №826/13376/16 в частині відмови присудження на користь ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з розглядом справи та змінити дане рішення, стягнувши на користь ОСОБА_2 такі витрати. Розгляд справи просила проводити в присутності представника позивача.

12 червня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №19473), у якому такий просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник Київської міської ради проти доводів такої заперечила та вважала апеляційну скаргу необґрунтованою.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та представника третьої особи Київської міської ради, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на надання правової допомоги у розмірі 4640, 00 грн.

Переглядаючи законність рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 надавалася правнича допомога ОСОБА_2 у справі №826/13376/16, на підтвердження чого позивачем надано договір №31/07-1 від 31.07.2015 про надання правової допомоги (а.с.18), додаток №1 до договору №31/07-1 від 31.07.2016 - замовлення від 31.07.2016 (а.с.16), акт виконаних робіт від 31.07.2016 (а.с.17), диплом магістра від 30.09.2006 серії КВ №30618022 (а.с.24), свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 22.09.2008 (а.с.23 зворот), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ФОП ОСОБА_3 (а.с.22), витяг з реєстру платників єдиного податку від 02.10.2014 №2938 (а.с. 23) та квитанцію про оплату 4640,00 грн. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 згідно договору про правову допомогу №31/07-1 від 31.07.2017 (а.с.3).

Статтею 132 КАС України встановлено види судових витрат.

Так, згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України регламентовано витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 139 КАС України передбачено розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З вищевикладеного вбачається, що до витрат на професійну правничу допомогу належать витрати, пов'язані з правничою допомогою виключно адвоката.

Витрат на професійну правничу допомогу фахівця у галузі права не передбачено чинним КАС України та, відповідно до законодавства, такі не можуть бути відшкодовані.

З доданих до матеріалів справи позивачем документів вбачається, що ОСОБА_3О не є адвокатом, а допомога таким була надана як фахівцем у галузі права - фізичною особою -підприємцем.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для стягнення витрат на правову допомогу - відсутні.

Разом з тим, у судових засіданнях суду апеляційної інстанції 13.06.2018 та 04.07.2018 ОСОБА_3 представляв інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги №05/06-1 від 05.06.2018, ордера на надання правової допомоги серії КВ №404709 як адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю КВ №6075 від 26.04.2018, видане Радою адвокатів міста Києва, посвідчення адвоката КВ №6075 видане 26.04.2018).

Однак, зважаючи на те, що оскаржуване рішення Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято 23 лютого 2018 року, а свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 видане 26.04.2018, то судом першої інстанції вірно зроблено висновок щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки така надавалася не адвокатом.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, протиправно застосовано правила процесуального законодавства до правовідносин, що виникли під час дії інших норм матеріального та процесуального права, а відтак, порушено принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів, суд зазначає наступне.

Загальновідомо, що норми матеріального та процесуального права застосовуються за правилом їх дії у часі:

- норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин;

- норми процесуального закону, чинні на час вчинення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відтак, судом першої інстанції вірно застосовано норми процесуального законодавства, чинні на час прийняття оскаржуваного судового рішення, якими визначено розподіл судових витрат.

Відтак, доводи, наведені в апеляційній скарзі позивачем, відхиляються колегією суддів, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Також, до апеляційної скарги додано клопотання про звернення до Верховного Суду, в якому представник позивача просить звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо визнання процесуальної норми: п. 10 Перехідних положень КАС України - неконституційною та такою, що суперечить нормам Конституції України.

Колегія суддів приходить до висновку, що таке клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

В даному рішенні колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми процесуального законодавства, чинні на час вчинення відповідних процесуальних дій (на час винесення оскаржуваного рішення), а доводи представника позивача щодо того, що п. 10 Перехідних положень КАС України погіршує становище позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, зважаючи на те, що таким пунктом передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, лише підтверджує те, що суд має застосовувати норми процесуального закону, чинні на час вчинення відповідних процесуальних дій.

Відтак, підстави для задоволення клопотання представника позивача про звернення до Верховного Суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 липня 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.А. Губська

Н.М. Літвіна