Справа № 815/2194/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Станкова О.Ф.

у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дій та стягнення 24020,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дій Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відрахування з довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 07.03.2017 року по 01.03.2018 року, щомісячно, податку на дохід фізичних осіб в розмірі 15 % та військового збору в розмірі 1,5%, стягнення з Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на користь ОСОБА_1 вирахувані з довічного грошового утримання позивача податок на доходи фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно з 01.03.2017 року по 01.02.2018 року в сумі 22173 гривень 23 копійки і військовий збір в розмірі 1,5% щомісячно з 01.03.2017 року по 01.02.2018 року на суму 1847 гривень 75 копійок, а всього стягнути з Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на користь ОСОБА_1 24020 (двадцять чотири тисячі двадцять) гривень 98 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після звільнення з посади судді Теплодарського міського суду Одеської області у відставку розпорядженням №1004 від 19.04.2017 року позивачу призначено довічне грошове утримання. Відповідачем, з моменту призначення довічного грошового утримання, неправомірно вираховувалось щомісячно 15% податку на дохід фізичних осіб та 1,5% військового збору. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки згідно із ст.ст. 4, 7 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», позивач є інвалідом війни 2-ї групи ветераном війни, а відповідно до вимог п.23 ст.13 вищезазначеного закону він, як інвалід війни, звільнений від сплати податків, зборів, мита всіх видів. Крім того, положення п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, якими передбачено відрахування з пенсії інвалідів війни податку на дохід з фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно та військового збору в розмірі 1,5% щомісячно, в період з 07 березня 2017 по 01 березня 2018 року, не відповідають ст.ст. 3,8,22 Конституції України, ст.ст. 2, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», тому не підлягають застосуванню в частині що стосується інвалідів війни.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач, посилаючись на те, що пенсія і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є різними формами соціального забезпечення осіб, мають різну правову природу і підстави для призначення. Довічне грошове утримання не є тотожним пенсійним виплатам, у звязку з чим законодавцем здійснено відокремлення пенсій від довічного грошового утримання щодо пільг, передбачених абзацом другим підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. До того ж, позивачем, як суддею у відставці, було обрано вид соціального забезпечення саме довічне грошове утримання, яке виплачується йому у розмірі, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а отже, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб відповідно до абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Таким чином відрахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору із щомісячного довічного грошового утримання позивача здійснювалось на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема статтями 164,165 Податкового кодексу України. Доводи Позивача про те, що він має статус інваліда війни, а тому на підставі абзацу другого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України отримуване ним довічне щомісячне грошове утримання не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, відповідач вважає необґрунтованими, оскільки, позивач скористався своїм правом та обрав з числа можливих видів соціального забезпечення саме щомісячне довічне грошове утримання, а в порядку абзацу другого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України від оподаткування звільняється лише пенсія, отримувана інвалідом війни, а не щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, який має статус інваліда війни. Крім того, відповідач зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року по справі №1-6/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України абзац перший підпункту 164.2.19 пункту 164,2 статті 164 Податкового кодексу України. Однак, станом на день виникнення спірних правовідносин, вказана норма була чинною, а тому обєднане управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позивачем до канцелярії суду 29.05.2018 року надано заяву про розгляд справи за його відсутності

Представником відповідача до канцелярії суду 11.06.2018 року було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки від позивача та представника відповідача не надходило заяв чи клопотань щодо заслухання свідка чи експерта, керуючись положеннями ст.205, 229 КАС України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 14.02.2017 року, звільнено з посади судді Теплодарського міського суду Одеської області у відставку, на підставі п.4 ч.6 ст.126, пункту п.4 ч.1 ст.131, п.1 п.16-1 розділу XV «Перехідних положень» Конституції України, статей 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Розпорядженням №1004 від 19.04.2017 року позивачу призначено довічне грошове утримання.

Із зазначеного довічного грошового утримання органами Пенсійного фонду вираховувались суми податку на дохід з фізичних осіб та військового збору.

Позивач 12.04.2018 року звернувся із заявою до Малиновського обєднаного УПФУ в м.Одесі з проханням провести перерахунок та повернути неправомірно стягнуті суми податку та військового збору з моменту призначення довічного грошового утримання та надати розрахунок щодо стягнутих сум податку та військового збору з моменту призначення довічного грошового утримання.

Відповідачем, у відповідь на заяву позивача, було надано лист за №160/Ш-1 від 26.04.2018 року, в якому було приведено розрахунок суми утриманого податку та військового збору з 01.04.2017 року та повідомлено, що у звязку з визнанням неконституційними положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України органи Пенсійного фонду України з 01.03.2018 року припиняють утримання з пенсій податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Водночас, законодавством, що регулює питання пенсійного забезпечені передбачено проведення перерахунку пенсій за минулий час. Після отримання доопрацьованого програмного забезпечення органами Пенсійного фонду України будуть проведені відповідні перерахунки. Програмне забезпечення та інформація щодо способу та строків здійснення доплат пенсіонерам утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору будуть надіслані до структурних підрозділів Пенсійного фонду України додатково.

Зазначена відповідь слугувала підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи і підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії Є за №033956 від 30.10.2016 року (а.с.11).

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 92 Конституції України статус судді визначається виключно законами України.

Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі пенсія або щомісячне довічне грошове утримання, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Так, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів, зокрема статус суддів у відставці та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст.142 розділу Х Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, позивач отримує довічне грошове утримання, на яке має право за законом на вибір. Тобто, довічне грошове утримання є нічим іншим як пенсією.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Розділом ІІІ зазначеного закону передбачені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту. Відповідно до п.23 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Тобто в зазначеній нормі закону йдеться мова про надання пільг зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, а не звільнення від їх сплати.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року №1166-VII (далі - Закон № 1166) п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) доповнено новим підпунктом 164.2.19, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71 від 28.12.2014 року (далі Закон №71), який набрав чинності з 01.01.2015 року, п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПКУ викладено у новій редакції, за якою до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються "суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати".

17.07.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб» (далі Закон 653-VIII), який, згідно п.1 прикінцевих положень набирає чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем його опублікування. Зазначеним законом було доповнено п.п. 164.2.19 п.164.2 ст.164 ПКУ наступного змісту: «Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»».

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» №1411 від 02.06.2016 року встановлено, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання оподатковуються, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року. Також, вказаним законом передбачено, що положення п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Конституційного суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Зазначене положення, що визнано неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Тобто, аналізуючи вищенаведене, пенсія громадян не підлягала оподаткуванню до набрання чинності Законом №1166, яким передбачено внесення змін до ст.164 ПКУ.

В свою чергу, Законом №1411, було доповнено підпункт 164.2.19 другим абзацом, який вивів з бази оподаткування пенсії, призначені учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач є інвалідом війни згідно посвідчення серії Є за №033956 від 30.10.2016 року, звільнений з посади судді Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.02.2017 року.

Довічне грошове утримання було призначено йому з 19.04.2017 року.

Тобто, позивача звільнений у відставку та отримує довічне грошове утримання після внесення змін до Податкового кодексу України Законом №1411 від 02.06.2016, яким встановлено, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання оподатковуються, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року і положення п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи вищезазначене, відповідач не мав підстав утримувати з довічного грошового утримання ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Стосовно заявленого позивачем періоду, за який необхідно стягнути вирахувані з довічного грошового утримання податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно розрахунку вказаного в листі Малиновського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №160/Ш-1 від 26.04.2018 року, утримання сум податку та військового збору проводилось з 01.04.2017 року по 01.02.2018 року.

При цьому, позивач просить стягнути з Малиновського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі вирахувані з довічного грошового утримання податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з 07.03.2017 року по 01.03.2018 року.

Тобто, позивач включає період протягом якого з нього не стягувались податок та військовий збір та не обґрунтовує підстав визначення початку такого періоду, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на користь ОСОБА_1, вирахувані з довічного грошового утримання ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно з 01.04.2017 року по 01.02.2018 року в сумі 22173 гривень 23 копійки і військовий збір в розмірі 1,5% щомісячно з 01.04.2017 року по 01.02.2018 року на суму 1847 гривень 75 копійок, в загальному розмірі 24020 (двадцять чотири тисячі двадцять) гривень 98 (девяносто вісім) копійок.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дій та стягнення 24020,98 грн., - задовольнити.

Визнати протиправним дії Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відрахування з довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.04.2017 року по 01.02.2018 року, щомісячно, податку на дохід фізичних осіб в розмірі 15 % та військового збору в розмірі 1,5 %.

Стягнути з Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на користь ОСОБА_1, вирахувані з довічного грошового утримання ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно з 01.04.2017 року по 01.02.2018 року в сумі 22173 гривень 23 копійки і військовий збір в розмірі 1,5% щомісячно з 01.04.2017 року по 01.02.2018 року на суму 1847 гривень 75 копійок, в загальному розмірі 24020 (двадцять чотири тисячі двадцять) гривень 98 (девяносто вісім) копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1, ІК НОМЕР_1, адреса: 65490, АДРЕСА_1

Відповідач: Малиновське обєднане Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, , адреса: 65007, м.Одеса, вул. Прохорівська, 3

Суддя П.П. Марин

.