Справа № 357/972/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/972/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кошель Б.І. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення опікунської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Білоцерківським міськрайонним судом розглядалась справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міськради про визначення місця проживання малолітніх дітей. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 20.10.2016 року, у вказаній справі, зобов'язано орган опіки та піклування Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради провести обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї батька дітей ОСОБА_3 та матері дітей ОСОБА_4 з метою вивчення можливості перебування малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька чи матері, та надати висновок про можливі шляхи вирішення спору.

На виконання зазначеної ухвали суду, висновком служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 06.12.2016 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.», затвердженим рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міськради від 13.12.2016 року №527, встановлено за доцільне визначити місцем проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з їх матір'ю ОСОБА_4.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 23.12.2016 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Київської області 18.04.2017 року, визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з їх матір'ю ОСОБА_4.

Вважаючи рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міськради від 13.12.2016 року №527 таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки підстав для скасування рішення Виконавчого комітету суд не вбачає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 (далі - Порядку) органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Відповідно Порядку - комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток. Комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення.

У зв'язку з викладеним, питання визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є дітьми з особливими потребами і отримують пенсію по інвалідності, було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради.

Як вбачається з копій витягу з протоколу №17 Комісія заслуховувала сторони по справі двічі - 09.11.2016 року і 23.11.2016 року, та в межах своїх повноважень надала рекомендації службі у справах дітей для підготовки висновку органу опіки та піклування з даного питання. В обох випадках спір між батьками малолітніх, щодо визначення місця їх проживання, виносився на розгляд комісії з ініціативи служби у справах дітей з метою врегулювання конфліктів й налагодження стосунків між батьками дітей.

Відповідно до п. 72 Порядку під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини.

Як встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 23.12.2016 року, яке набрало законної сили, мати малолітніх дітей має власне житло, готова та має можливість забезпечувати їх матеріально (що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копія додається), особисто виховувати, забезпечувати дітей своєчасною медичною допомогою тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.