Справа № 642/1519/17
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

03.07.2018
Справа № 642/1519/17;
Ленінський районний суд м. Харкова
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Євтіфієва В.М., за участю секретаря Пшеничної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження у приміщенні суду заяву в.о. начальника головного управління Пенсійного фонду України Т.В. Зятєвої про роз`яснення рішення суду від 25.12.2017, по справі № 642/1519/17 -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.12.2017 по справі № 642/1519/17 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними діянь, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.12.2017, в якій зазначає, що незрозумілим є склад грошового забезпечення для призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 .

Заявник в.о. начальника головного управління Пенсійного фонду України Т.В. Зятєва (відповідач по справі) в судове засідання не зявився, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Заінтересована сторона (позивач ОСОБА_1 ) в судове засідання не зявився, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
У відповідності до частини 3 статті 254 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали адміністративної справи №642/1519/17, суд приходить до висновку про те, що заява про роз`яснення рішення від 28.07.2017р. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.12.2017, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, призначити та виплачувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включена щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) недоплаченої частини основного розміру пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з 29 вересня 2016року,з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з 23 квітня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Виходячи з коментованої статті, роз`ясненню підлягають постанови чи ухвали суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
Вивчивши матеріали адміністративної справи та зміст судового рішення по справі, суд вважає, що при винесенні судового рішення всі ці вимоги дотримані судом і рішення суду, зокрема його мотивувальна та резолютивна частини, є ясними і зрозумілими, такими, що не потребують роз`яснення.
Окрім того, суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що за нормами Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно достатті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюються іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади , органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок виконання судових рішень визначено Законом України «Про виконавче провадження». Цей закон визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Тобто виконання судових рішень у адміністративних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, прийшов до висновку, що заява в.о. начальника головного управління Пенсійного фонду України Т.В. Зятєва про роз`яснення рішення суду від 25.12.2017, по справі № 642/1519/17, задоволенню не підлягає, оскільки ним не доведено, що невиконання рішення суду є наслідком незрозумілості рішення, а його твердження про таку незрозумілість спростовується дотримання судом при його ухваленні вимог щодо логічності, чіткості, переконливості і зрозумілості. Саме по собі невиконання судового рішення не є підставою для його розяснення.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 14, 254 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви в.о. начальника головного управління Пенсійного фонду України Т.В. Зятєва про роз`яснення постанови суду від 25.12.2017, по справі № 642/1519/17 - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.М. Євтіфієв