Справа № 682/2177/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/2177/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мацюк Ю.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

05 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Войтюка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року (місце складання м. Славута) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2017 року позивач - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в якому просила визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 4520/03 від 21 липня 2017 року про відмову в призначенні та виплаті їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язати Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області зарахувати їй період роботи на посаді викладача після 01 січня 1992 року до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги; зобов'язати Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти пенсій при призначенні пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки період роботи у Шепетівській дитячій музичній школі з 01 січня 1992 року по даний час не зараховано до спеціального стажу, що дає право на таку виплату.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що посада викладача класу баяна в дитячій школі мистецтв не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

13 червня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому остання вказала на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв'язку із чим просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

До початку розгляду справи по суті, представником відповідача подано клопотання про заміну Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Представник позивач не заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що відповідно до постанови КМУ від 08.11.2017 №821 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Відповідно до даних з ЄДРЮОФОП з 03 квітня 2018 року Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області припинено як юридичну особу в результаті реорганізації.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити клопотання та допустити заміну Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_4 в період з 16 лютого 1978 року по 10 липня 1978 року працювала на посаді вчителя Летичівської ДМШ по класу баяна, з 01 серпня 1978 року по 01 вересня 1979 року працювала викладачем Славутської ДМШ по класу баяна, з 01 вересня 1979 року по теперішній час працює викладачем по класу баяна в Шепетівській дитячій музичній школі, що підтверджується даними копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22 лютого 1978 року.

22 червня 2017 року позивач звернулася до Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою про призначення пенсії за віком.

За даними повідомлення Славутського об'єднаного УПФУ Хмельницької області від 29 червня 2017 року за вихідним номером 3588/03, позивачу з 23 червня 2017 року призначено пенсію за віком з врахуванням страхового стажу 42 роки 7 місяців 10 днів.

19 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулася з заявою про виплаті їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як працівнику освіти.

Листом від 21 липня 2017 року № 4520/03 Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області повідомило про те, що період роботи викладачем у музичній школі зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років до 01 січня 1992 року, оскільки згідно з Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року була передбачена посада викладача в музичній школі, яка відносилась до навчальних закладів та дитячих установ. Періоди роботи вчителів у зазначених закладах після 01 січня 1992 року зараховуються до спеціального стажу за умови, що музична школа є загальноосвітнім навчальним закладом. Відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію мають працівники освіти, за наявності спеціального стажу роботи згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 954 від 14 грудня 2016 року. Оскільки, за даними довідки № 71 від 27 червня 2017 року, встановлено, що Шепетівська дитяча музична школа являється підрозділом відділу культури Шепетівської міської ради, та до 01 січня 1992 року не була дитячою середньою школою або школою семирічкою, тому весь період роботи після цієї дати неможливо зарахувати до спеціального стажу, а тому підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 23 червня 2017 року отримує пенсію за віком, на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, має педагогічний (спеціальний) стаж більше 42 років, до цього часу жодної пенсії не отримувала, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги при призначенні пенсії за віком відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За приписами ст. 4 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2001, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно з ст. 39 Закону України "Про освіту" школи мистецтв та початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади відносяться до позашкільних навчальних закладів.

З аналізу наведених правових норм слідує, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно відсутності підстав для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не передбачена, однак за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 №397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів музичних шкіл і шкіл мистецтв без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 №01-3/133-02-2.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

З матеріалів справи слідує, що з 16 лютого 1978 року по теперішній час позивач працює на посаді викладача по класу баяна у музичній школі, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років і спеціальний (педагогічний) стаж її роботи становить більше 42 років.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що період роботи ОСОБА_4 на посаді викладача з 01 січня 1992 року по 22 червня 2017 року зараховується до спеціального (педагогічного) стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, а відтак наявні підстави для виплати грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Згідно з п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посада відноситься до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна позиція міститься в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року у справі № К/800/35148/15 та від 04 лютого 2016 року у справі №К/800/41514/15.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України у постанові від 25.05.2016 по справі №419/794/15-а, оскільки у вказаній справі Верховний Суд України висловив правову позицію щодо особи, яка працювала на посаді викладача у школі мистецтв, яка затвердженим Постановою КМУ №909 Переліком не передбачена і вказана постанова мотивована виключно положеннями ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Постанови КМУ №909, в той час як ОСОБА_4 працює з 1978 року по даний час саме у музичній школі.

На переконання колегії суддів на спірні правовідносини розповсюджується також дія інших нормативно-правових актів, зокрема, Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, який і відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2001 №433 (далі - Постанова КМУ №433) затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад.

Відповідно до Переліку, затвердженого Постановою КМУ №433 музичні школи відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Крім того, в ухвалі від 31.01.2018 по справі К/9901/1252/18 (569/7153/15-а) Верховний Суд вказав, що аналіз норм чинного законодавства, дає обґрунтовані підстави вважати, що стаж роботи викладачем в музичних школах має зараховуватись до пільгового стажу осіб в розумінні п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді Пенсійним фондом відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Постановою №909 Переліком.

Нормами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"), Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy" № 36813/97).

Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як основоположної складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки в даному випадку формальний підхід до різниці в зазначенні посади позивача в трудовій книжці та посад, що передбачені Переліком № 909, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не може позбавляти особу права на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.