Справа № П/811/350/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2018 рокусправа № П/811/350/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Суховаров А.В. Ясенова Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року (суддя Притула К.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Олександрійської селищної ради міста Олександрії

про визнання рішень протиправними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 250 від 28 грудня 2017 року; визнати протиправним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 252 від 28 грудня 2017 року; поновити ОСОБА_1 на посаді Олександрійського селищного голови міста Олександрії з 29 грудня 2017 року; стягнути з місцевого бюджету селища Олександрійське міста Олександрії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 415 грн. 35 коп. за кожний день вимушеного прогулу; стягнути з місцевого бюджету селища Олександрійське міста Олександрії на користь ОСОБА_1 20000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з місцевого бюджету селища Олександрійське міста Олександрії на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розпорядження Димитровської селищної ради № р-66-к від 02 листопада 2015 року ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків селищного голови з 02 листопада 2015 року.

ОСОБА_2 до Олександрійської селищної ради міста Олександрії було надано звіт про виконання селищного бюджету з 01.01.2017 по 31.11.2017.

Рішенням двадцять восьмої сесії Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 250 від 28 грудня 2017 року вирішено: звіт Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 про діяльність виконавчих органів Олександрійської селищної ради взяти до відома; за результатами звіту Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 про діяльність виконавчих органів Олександрійської селищної ради, роботу Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 визнано незадовільною.

Рішенням двадцять восьмої сесії Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 252 від 28 грудня 2017 року вирішено припинити достроково повноваження Олександрійського селищного голови ОСОБА_1, звільнити його із займаної посади та вивести зі складу виконавчого комітету Олександрійської селищної ради сьомого скликання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що процедура голосування щодо дострокового припинення повноважень Олександрійського селищного голови відбувалася відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що, у тому числі, підтверджено показаннями свідків. Крім того суд вказав, що за результатами роботи в 2016 році, перебуваючи на посаді селищного голови, позивач взагалі не звітував.

Проте колегія суддів доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 12 цього Закону встановлено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України .

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади. Не пізніш як на п'ятнадцятий день після звільнення з посади або смерті сільського, селищного, міського голови особа, яка на цей час відповідно до закону здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови, звертається до Верховної Ради України з клопотанням щодо призначення позачергових виборів сільського, селищного, міського голови.

Частиною 1 статті 79 Закону передбачено, що повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі: 1) його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови; 2) припинення його громадянства; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 3-1) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 4) відкликання з посади за народною ініціативою; 5) визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер; 6) його смерті.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути достроково припинені також у випадку, передбаченому Законом України «Про військово-цивільні адміністрації».

Як вбачається з рішення Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 252 від 28 грудня 2017 року, повноваження Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 припинено на підставі ч. 2 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме, порушення Конституції або законів України, прав і свобод громадян, не забезпечення здійснення наданих йому повноважень, оскільки за результатами розгляду звіту Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 про діяльність виконавчих органів Олександрійської селищної ради, роботу останнього визнаного незадовільною.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість рішення Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 252 від 28 грудня 2017 року, оскільки останнє не містить посилання на жодну обставину, яка свідчить про порушення позивачем Конституції або законів України, прав і свобод громадян чи не забезпечення здійснення наданих йому повноважень.

Визнання роботи позивача незадовільною за результатами розгляду звіту Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 про діяльність виконавчих органів Олександрійської селищної ради жодним чином не свідчить про порушення останнім законів України чи не забезпечення здійснення наданих йому повноважень. Крім того, саме рішення не дає можливість дослідити, що стало підставою для визнання роботи селищного голови незадовільною. Також не надано відповідачем до суду висновків спеціально уповноважених чи робочих комісій селищної ради, робочих груп тощо з цього питання.

Посилання суду першої інстанції, що позивач не звітував про результати діяльності у 2016 році жодним чином не стосується предмету спору, адже на момент винесення оскаржуваних рішень відповідачем приймався до уваги лише звіт селищного голови щодо діяльності виконавчих органів Олександрійської селищної ради за 2017 рік. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, рішення двадцять восьмої сесії Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 250 від 28 грудня 2017 року не підлягає скасуванню, оскільки прийнято в межах дискреційних повноважень Олександрійської селищної ради міста Олександрії. Саме по собі рішення не порушує права та інтереси позивача у сфері публічних правовідносин і не тягне за собою, як самостійне рішення, негативних наслідків у правовідносинах проходження позивачем публічної служби.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що належним способом поновлення порушеного права позивача є скасування рішення Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 252 від 28.12.2017 про припинення повноважень Олександрійського селищного голови ОСОБА_1 та поновлення останнього на посаді із виплатою заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем не доведено, що в результаті дій відповідача останній зазнав моральної шкоди та не обґрунтував в чому полягає моральна шкода, які негативні наслідки зазнав позивач (емоційний розгляд, неможливість налагодження стосунків у суспільстві, вести активне громадське життя тощо), не доведено та не встановлено причинний зв'язок.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування рішення та ухвалення нової постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року в адміністративній справі № П/811/350/18 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії Олександрійської селищної ради міста Олександрії № 252 від 28 грудня 2017 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді Олександрійського селищного голови міста Олександрії з 29 грудня 2017 року.

Зобов'язати Олександрійську селищну раду міста Олександрії нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Олександрійської селищної ради міста Олександрії на користь ОСОБА_1 документально підтвердженні судові витрати у сумі 5286 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 26 червня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 02 липня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова