Справа № 825/2095/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

04 липня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2095/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Якуш І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача Сіндєєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Департамент ППНП, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 370 о/с від 19.04.2018 в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 19.04.2018; поновлення позивача з 20.04.2018 на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та стягнення з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 і до винесення судом рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, звільняючи його зі служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, відповідачем не дотримана процедура звільнення при скороченні штату, вакантні посади пропонувалися формально, хоча він мав бажання проходити службу в поліції. Вказує, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу не дотримані вимоги статті 68 Закону України "Про національну поліцію", що призвело до порушення його прав.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з метою виконання наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" було проведено організаційно-штатні зміни чисельності Управління патрульної поліції в Чернігівській області та повідомлено 19.02.2018 позивача про можливе наступне звільнення. Вказує, що позивачу було запропоновано перелік вакантних посад по Управлінням, які є в наявності Департаменту патрульної поліції, та позивачем було написано рапорт на посаду командира взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції. Однак, у зв'язку з тим, що при скороченні штатів або проведенні реорганізації, переміщення поліцейського можливе тільки на рівнозначну посаду, була зазначена відповідна резолюція на рапорті "Заперечую". Зазначає, що в подальшому позивач відмовився ознайомлюватись зі списком вакантних посад, а тому по закінченню двомісячного терміну позивача було звільнено зі служби в поліції (а.с.49-56).

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній зазначив обставини, викладені в позові (а.с.98-102).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Судом допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які пояснили, що позивач був присутній на оперативній нараді 19.02.2018 та його саме 19.02.2018 було попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 з серпня 2007 року по 06.11.2015 працював в органах внутрішніх справ, 07.11.2015 прийнятий на службу в Національну поліцію.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 06.10.2017 № 405 о/с позивача старшого лейтенанта поліції призначено інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції, що підтверджується витягом з наказу (а.с.57).

06.02.2018 наказом Національної поліції України № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" затверджено перелік змін у штатах Національної поліції, згідно якого в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області скорочено 386 посад, введено 356 посад, серед них у батальйоні введено 281 посаду (а.с.60-63).

19.02.2018 проведено оперативну нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на якій був присутній особовий склад УПП в Чернігівській області, до порядку денного якої було включено питання про стан реалізації наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" в частині персонального письмового попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення, про що складено протокол № 3802/41/22/01-2018 (а.с.64-66).

27.02.2018 проведено нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на яку був, серед інших, запрошений ОСОБА_3, та на якій позивачу запропоновано ознайомитись з "Переліком вакантних посад Департаменту патрульної поліції, які запропоновані працівникам Управління патрульної поліції в Чернігівській області для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області", про що складено протокол № 4131/41/22-2018 (а.с.68-70).

27.02.2018 позивачем написано рапорт на ім'я начальника Департаменту патрульної поліції про погодження із запропонованою посадою, що містилася у вищевказаному переліку, а саме командира взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на який начальником Департаменту патрульної поліції накладено резолюцію "Заперечую" (а.с.73).

В подальшому, 06.04.2018 також проведено нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області, порядок денний якої «Про виконання наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 «Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції» в частині працевлаштування працівників Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, яким згідно штату УПП в Чернігівській області, затвердженого вказаним вище наказом, не вистачає рівнозначних посад в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області і можливості працевлаштування даних осіб в інших областях Департаменту патрульної поліції», на яку був, серед інших, запрошений і ОСОБА_3 (протокол № 6189/41/22-2018) (а.с.76-77).

На вказану нараду позивач не з'явився, про що складено акт про відсутність на оперативній нараді 06.04.2018 інспектора роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (а.с.79).

Листом від 16.04.2018 Департаментом ПП УПП в Чернігівській області запропоновано позивачу з'явитись до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту ПП до 19.04.2018 для ознайомлення з «Переліком посад Департаменту ПП, які запропоновані працівникам для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в Управлінні ПП в Чернігівській області» та, у разі виявлення бажання продовжити службу на одній із запропонованих посад, написання рапорту (а.с.82).

При цьому позивача було попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції без зазначення дати такого попередження (а.с.67).

Наказом від 19.04.2018 № 370 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (0097433), інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції (а.с.58).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон).

Згідно частини четвертої статті 15 Закону штатний розпис (штат) та кошторис територіальних органів поліції затверджує керівник поліції.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Частинами першою-третьою статті 68 Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Так, із наявної в матеріалах справи копії попередження про можливе вивільнення судом встановлено, що позивачем дійсно власноручно підписано таке попередження.

Однак, на вказаному документі відсутня дата такого попередження, що не дає можливості суду встановити початок перебігу двомісячного строку, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем порядку звільнення під час реорганізації.

Суд не приймає до уваги показання свідків про попередження позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції саме 19.02.2018, оскільки в силу положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути підтверджена обставина справи, яка за законом має бути підтверджена певними засобами доказування, іншими засобами доказування, а саме дата попередження про наступне звільнення показаннями свідків.

Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про присутність позивача 19.02.2018 на оперативній нараді Управління патрульної поліції в Чернігівській області, де піднімалося питання попередження про можливе звільнення, а також про фіксацію в пункту 2.1 протоколу наради результатів персонального письмового попередження про можливе наступне звільнення, оскільки зазначені факти не можуть слугувати підставою належного виконання відповідачем приписів статті 68 Закону.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 по справі № 21-8а15 зазначено, що відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З аналізу вищевикладених норм слідує, що процедура здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, приписами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульована.

Даний порядок пропозиції вакантних посад регламентується нормами загального трудового законодавства, а саме Кодексом законів про працю України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з положеннями частини другої вказаної статті звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Вищезазначені норми Кодексу законів про працю України співвідносяться з положеннями статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" щодо можливості призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Також статтею 42 Кодексу законів про працю України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно наданої суду представником відповідача інформаційної довідки (а.с.88) в процесі реалізації наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" 6 працівників (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3.) були переведені у порядку просування по службі.

З наданих відповідачем доказів та пояснень не вбачається яким чином відбувалось порівняння працівників за продуктивністю праці та кваліфікацією, а також за іншими критеріями, передбаченими статтею 42 Кодексу законів про працю України, враховуючи, що частині працівників було запропоновано переведення у порядку просування по службі, а позивачу відмовлено у просуванні по службі, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, у зв'язку з тим, що при скороченні штатів або проведенні реорганізації, переміщення поліцейського можливе лише на рівнозначну посаду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що вищезазначені особи, яких переведено у порядку просування по службі, не були присутні 27.02.2018 на нараді Управління патрульної поліції в Чернігівській області (а.с.68-70), на якій позивача було ознайомлено з переліком вакантних посад Департаменту патрульної поліції, зокрема, з посадами командирів та заступників командирів взводів та на частину з яких, в подальшому, призначені вказані особи.

За даних обставин, суд вважає, що відповідачем вибірково, за невідомими суду критеріями та принципами, пропонувалися вакантні посади вивільнюваним працівникам.

Таким чином, порівняння працівників в порядку, передбаченому статтею 42 Кодексу законів про працю України, відповідачем проведено не було, а отже, відповідачем не було дотримано приписів вказаної статті при звільненні позивача в зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на порушення відповідачем вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України, яка передбачає, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Натомість, позивачу не було одночасно з попередженням про звільнення запропоновано іншої роботи в структурі Департаменту патрульної поліції, а такі пропозиції надавались в подальшому, що також ставить під сумнів дотримання відповідачем рівності трудових прав вивільнюваних працівників.

Відтак, виходячи з того, що відповідачем не доведено дотримання процедури вивільнення позивача у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів, зокрема, не доведеності відповідачем повідомлення позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 19.04.2018 № 370 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуваний наказ про звільнення підлягає скасуванню, а також те, що 19.04.2018 був днем звільнення та останнім робочим днем позивача, за який йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення, тому позовна вимога позивача про поновлення на роботі підлягає задоволенню шляхом поновлення позивача на службі в поліції на посаді поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції з 20.04.2018.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 по 04.07.2018.

Суд звертає увагу, що при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Абзацом третім пункту 3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно абзаців першого та третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Департаменту патрульної поліції про доходи № 1059 заробітна плата позивача за лютий-березень 2018 року становила 16446,70 грн. (а.с.87).

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складала 278,76 грн. (16446,70 грн. /59 робочих днів згідно графіка роботи).

Враховуючи, що 19.04.2018 був останнім робочим днем позивача, за який йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення, тому стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 по 04.07.2018 в розмірі 21185,76 грн. (76 днів вимушеного прогулу * середньоденну заробітну плату 278,76 грн.).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 8362,80 грн. (30 днів вимушеного прогулу * середньоденну заробітну плату 278,76 грн.) підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 168, 227-229, 241,243,244-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 14033, РНОКПП НОМЕР_1) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 370 о/с від 19.04.2018 в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 зі служби в поліції відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 19.04.2018.

Поновити ОСОБА_3 з 20.04.2018 на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 і до винесення судом рішення.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 8362,80 грн. без урахування обов'язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.М. Тихоненко

Повний текст рішення суду складено 10.07.2018.