Справа № 815/2384/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2384/18
УХВАЛА

03 липня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши заяву: ОСОБА_1

про: визнання протиправними дій, вчинених суб'єктом владних повноважень на виконання судового рішення в порядку статті 383 КАС України,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України за вхід. №18628/18 від 02.07.2018 р. в якій заявник просить:

-застосувати до заяви про визнання противоправними дій, вчинених суб'єктом владних повноважень на виконання судового рішення вимоги п. 9 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», які звільняють мене - інваліда II групи, від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх інстанціях;

за результатами розгляду заяви про визнання противоправними дій, вчинених суб'єктом владних повноважень на виконання судового рішення постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України. Зазначеною окремою ухвалою, при встановлені фактів порушень, поставити до відома:

керівництво Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про факт неналежного виконання виконавчого документу - ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі № 815/2384/18 посадовими особами Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області (вул. Пастера, буд 58, м. Одеса, 65026);

керівництво Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про факт неналежного виконання (відмови виконувати свої посадові обов'язки по контролю за виконанням судових рішень) керівництвом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65072, м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янка, 1);

керівництво Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про факти неналежного (незаконного) звернення до виконавчої служби посадовими особами Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси після її ліквідації та з неналежними документами.

Зобов'язати здійснити перевірки виявлених порушень, за результатами яких вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також поновлення моїх прав.

Здійснити судовий контроль за виконанням прийнятого рішення.

Розглянувши подану заяву, суддя приходить до висновку, що подана заява не відповідає приписам ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред'явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Крім того ч. 5 ст. 383 КАС України встановлено, що у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

З огляду на викладене заява за вхід. №18628/18 від 02.07.2018 р. не відповідає критеріям, визначеним ст. 383 КАС України.

По перше: заяву може подати - «особа-позивач» (ч. 1 ст. 383 КАС України). Згідно відомосте, що містяться в системі ДСС в провадженні Одеського окружного адміністративного суду на розгляді не перебували справи де ОСОБА_1 виступав в якості позивача.

Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень якої подана позовна заява до адміністративного суду.

Сторонами в адміністративному процесі є особи, публічно-правовий спір між якими становить предмет розгляду та розв'язання в адміністративному судочинстві.

По друге: приписами ст. 383 КАС України визначено «на користь якої ухвалено рішення суду».

Як встановлено п.13 ч.1 ст.4 КАСУ, «рішення суду - рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги».

Слід зазначити, що в провадженні суду перебувала заява ОСОБА_1 в порядку ч. 4 ст. 114 КАС України про забезпечення доказів до подачі позову.

25.05.2018 року вказана заява задоволена.

Приписами ч. 1 ст. 114 КАС України встановлено, що суд за заявою особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Нормами чинного законодавства передбачено право особи, яка може набути статусу позивача, на звернення до суду із вказаною заявою до відкриття провадження у справі.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів (ч. 4 ст. 114 КАС України).

Станом на 03.07.2018 р. ОСОБА_1 не подав до суду позов, а отже, не набув статусу позивача, і, як наслідок, не набув права на звернення із заявою в порядку ст.383 КАСУ.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика ЄСПЛ під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України

Слід зазначити, що Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Вказана позиція послідовно застосовується Верховним Судом у зв'язку із змінами до Конституції України.

З урахуванням викладеного у ОСОБА_1 не виникло права на звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України.

Згідно ч.5 ст.383 КАСУ, у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Керуючись ст. 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України за вхід. №18628/18 від 02.07.2018 р. - повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку, визначеному статтею 295 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.