Справа № 826/10767/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 червня 2018 року № 826/10767/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної служби геології і надр України

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Державної служби геології і надр України (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач), в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про накладення штрафу від 03.08.2017 року у виконавчому провадженні №50193023.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 02.10.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 07.02.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що рішення суду є виконаним, а тому оскаржувана постанова Відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду боржником не виконано, а тому постанова про накладення штрафу прийнята правомірно та не підлягає скасуванню.

Представниками сторін подано до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

В судовому засіданні 07.02.2018 року Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні у відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р.).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2014 року по справі №826/8596/14 вирішено скасувати наказ Державної служби геології та надр України № 78 від 18 березня 2014 року «Про скасування наказів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами» стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» та скасувати наказ Державної служби геології та надр України № 79 від 18 березня 2014 року «Про анулювання дії спеціальних дозволів на користування надрами» стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік».

Окружним адміністративним судом м. Києва 05.02.2016 року видано Виконавчий лист по справі №826/8596/14

Відповідачем 16.02.2016 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №50193023 за вищезазначеним виконавчим листом від 05.02.2016 року по справі №826/8596/14.

Постановою від 13.01.2017 року державним виконавцем було закінчено виконавче провадження №50193023 на підставі п.9 ч.6 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки листом від 15.12.2016 року №23276/13/04-16 Державною службою геології та надр України повідомлено про повне, фактичне виконання судового рішення.

При цьому постановою заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської І.І. від 21.07.2017 року №50193023 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.01.2017 року та зобов'язано відновити виконавче провадження.

Головним державним виконавцем винесено Постанову від 21.07.2017 року про відновлення виконавчого провадження №50193023.

Постановою від 03.08.2017 року Відповідачем накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. на Позивача, оскільки станом на 03.08.2017 року рішення суду боржником не виконано.

Позивач вважає, що спірне рішення прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов'язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення , здійснюється відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Позивач у позовній заяві зазначає, що листом від 04.08.2017 року Держгеонадрами повідомлено про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення та просить суд врахувати обставини, які унеможливлюють виконання судового рішення, Суд не бере до уваги дані посилання з наступних підстав.

У відповідності до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що оскільки Державною службою геології та надр України, в порушення пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2016 року, не виконано судове рішення у добровільному порядку протягом 10 робочих днів, Відповідач при винесенні постанови про накладення штрафу від 03.08.2017 року в рамках примусового виконання виконавчого листа №826/8596/14, діяла в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/8596/14 набрала законної сили 27.10.2015 р. відповідно до постанови Верховного Суду України, проте в порушення вимог закону Позивач (Боржник по виконавчому провадженні), не вчинено дій протягом двох років по виконанню рішення суду.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що зазначені Позивачем причини невиконання рішення не є поважними.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Ежена Потьє, 16, ) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук