Справа № 803/916/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року ЛуцькСправа № 803/916/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 110 947,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі - ПК України). За відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 110 947,86 грн., в тому числі: з податку на доходи фізичних осіб - 102 413,41 грн., з військового збору - 8 534,45 грн. Позивачем відповідачу була надіслана податкова вимога №19079-17 від 02.08.2017 року, проте вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

З наведених підстав позивач просив стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг у сумі 110 947,86 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.06.2018 року, відповідач позовні вимоги не визнав. Вказує на те, що у зв'язку з внесенням змін до ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями 01.01.2018 року платники за кредитом, що отриманий за придбання житла, земельної ділянки (іпотечний кредит), мають право на сплату суми податкового зобов'язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов'язання, які розстрочуються платником податків відповідно до абзаців 2 та 3 підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями. Оскільки податкове зобов'язання виникло 11.01.2017 року, то термін сплати заборгованості (3 роки) не закінчився. З наведених підстав в задоволенні позову просить відмовити.

13.06.2018 року на адресу суду надійшла відповідь представника Головного управління ДФС у Волинській області на відзив, в якій останній зазначає, що аргументи відповідача щодо розстрочення податкового зобов'язання до закінчення строку позовної давності терміном три роки, починаючи з року, в якому задекларовано платником податків суму податкового зобов'язання, термін сплати якого не закінчився, є недоречними. Оскільки ФОП ОСОБА_1 не має такого права, адже ним не було подано у встановленому законом порядку до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання, у зв'язку з цим позивачем не дотримано порядку визначеного законом для розстрочення податкового зобов'язання, а у податкового органу не було підстав для такого розстрочення.

Згідно з частиною п'ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи в судовому засіданні, суд дійшов висновку про розгляд даної справи в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2017 року ФОП ОСОБА_1 подав до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, у якій позивач задекларував до сплати податок в сумі 110 947,93 грн., в тому числі: податок на доходи фізичних осіб - 102 413,48 грн., військовий збір - 8 534,45 грн.

Згідно довідки про наявність заборгованості по платежах до бюджету та розрахунку сум податкового боргу за відповідачем обліковується податковий борг у загальній сумі 110 947,86 грн., в тому числі: з податку на доходи фізичних осіб - 102 413,41 грн., з військового збору - 8 534,45 грн., що також підтверджується зворотнім боком облікової картки платника по вказаних платежах.

Податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору виник у зв'язку із несплатою відповідачем узгоджених сум податкових зобов'язань, визначених самостійно в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік в розмірі 110 947,93 грн.

ГУ ДФС у Волинській області відповідно до статті 59 ПК України відповідачу була направлена податкова вимога №19079-17 від 02.08.2017 на суму 110 947,86 грн., яка вручена відповідачу 02.09.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як передбачено підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно із пунктом 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

За приписами пункту 16-1 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) розділу ХХ (Перехідні положення) ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) розділу ХХ (Перехідні положення) ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Відповідач у заявах по суті не визнає позов про стягнення податкового боргу, оскільки вважає, що податкове зобов'язання розстрочене ним на три роки з моменту його декларування та термін сплати заборгованості не закінчився.

Суд не погоджується з наведеним з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов'язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов'язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов'язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання.

Суми розстрочених податкових зобов'язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання.

Розглянувши матеріали справи, позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, а відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження правомірності своїх доводів.

Згідно із пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в загальному розмірі 110 947,86 грн., доказів його погашення відповідач до суду не подав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття рішення про стягнення з відповідача податкового боргу в зазначеній сумі.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43024, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг в розмірі 110 947 (сто десять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 86 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук