Справа № 813/4989/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4093/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року (суддя - Гулик А.Г., час ухвалення - 13:15 год., місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту - 02.05.2018 р.),

в адміністративній справі № 813/4989/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Львівської обласної державної адміністрації, виконавчого комітету Львівської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління»,

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2017 року позивач ТзОВ «ЕОН» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Департаменту економічного розвитку ЛМР, Львівської ОДА, виконавчого комітету ЛМР, в якому просив: 1) визнати протиправним неналежне виконання Львівською ОДА обов'язку зі здійснення контролю за додержанням абз.2 п.6 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. №2067, на території міста Львова Департаментом економічної політики ЛМР як робочим органом, до повноважень якого належить розгляд заяв ТзОВ «ЕОН» як розповсюджувача реклами про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами; 2) визнати протиправними дії Департаменту економічного розвитку ЛМР з продовження терміну розгляду заяви ТзОВ «ЕОН» від 10.11.2017 р. про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами за №№1-07-07-042, 1-07-07-043, 1-10-02-010, 1-09-10-161, 1-09-10-162, 1-09-10-165, 1-09-08-098, 1-10-04-045, 1-10-02-012, 1-10-02-011, 6-09-10-096, 6-09-10-097 до 29.12.2017 року; 3) зобов'язати виконавчий комітет Львівської міської ради та Департамент економічного розвитку ЛМР оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№1-07-07-042, 1-07-07-043, 1-10-02-010, 1-09-10-161, 1-09-10-162, 1-09-10-165, 1-09-08-098, 1-10-04-045, 1-10-02-012, 1-10-02-011, 6-09-10-096, 6-09-10-097 та видати оновлені продовжені дозволи позивачу на строк до 31.12.2022 р. включно.

Відповідачі позову не визнали, у суді першої інстанції подали відзиви, просили відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з продовження терміну розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» від 10.11.2017 р. про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами за №№1-07-07-042, 1-07-07-043, 1-10-02-010, 1-09-10-161, 1-09-10-162, 1-09-10-165, 1-09-08-098, 1-10-04-045, 1-10-02-012, 1-10-02-011, 6-09-10-096, 6-09-10-097 від 29.12.2017 р.. Зобов'язано виконавчий комітет Львівської міської ради та Департамент економічного розвитку Львівської міської ради оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№1-07-07-042, 1-07-07-043, 1-10-02-010, 1-09-10-161, 1-09-10-162, 1-09-10-165, 1-09-08-098, 1-10-04-045, 1-10-02-012, 1-10-02-011, 6-09-10-096, 6-09-10-097 та видати оновлені продовжені дозволи позивачу на строк до 31.12.2022 р.. Відмовлено в задоволенні позовних вимог до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним неналежного виконання Львівською обласною державною адміністрацією обов'язку зі здійснення контролю за додержанням абз.2 п.6 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. №2067, на території міста Львова Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради як робочим органом, до повноважень якого належить розгляд заяв ТзОВ «ЕОН» як розповсюджувача реклами для продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами. Стягнуто з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» судовий збір на суму 3200 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7692 грн. 00 коп..

З цим рішенням суду першої інстанції від 18.04.2018 року не погодився відповідач Департамент ЕР ЛМР та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду незаконне та необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із неправильним установленням обставин, неправильним дослідженням та оцінкою доказів, які мають значення для справи, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ним у встановлений законом строк була розглянута заява позивача та надана відповідь про продовження терміну розгляду звернення і жодного рішення про відмову у продовженні дії дозволу не приймалось. В даному випадку застосування норми матеріального права про мовчазну згоду є помилковим, оскільки інститут продовження дозвільного документу шляхом мовчазної згоди не передбачений ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Застосування принципу мовчазної згоди є неможливим, оскільки Департамент економічного розвитку ЛМР належним чином розглянув звернення позивача та послався на вагому причину, яка міститься у рішенні виконавчого комітету ЛМР від 21.05.2010 р. №569, а саме щодо затвердження схеми комплексного розміщення рекламних засобів. Також апелянт керувався нормою, яка передбачає можливість продовження терміну розгляду звернення. Вказує апелянт, що відповідно до ч.1 ст.20 ЗУ «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Апелянту є незрозумілим предмет спору у вказаній справі, адже жодних рішень про відмову продовжити строк дії зазначених у позовній заяві дозволів не приймалось. Також, вважає апелянт позовну вимогу щодо його зобов'язання оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами недопустимою, оскільки відповідно до положень Постанови Пленуму ВАС «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду. Тобто, суд не вправі підміняти колегіальний орган, який приймає рішення шляхом голосування та зобов'язати його прийняти певне рішення. Щодо стягнення з апелянта витрат на професійну правову допомогу, то таке є протиправним адже адвокатське бюро «Микола Піка і Партнери» не виписало та не зареєструвало податкову накладну на суму послуг.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.04.2018 р. в частині задоволених позовних вимог та в частині стягнення судових витрат, а в іншій частині оскаржене рішення суду залишити без змін.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав відзив, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції отримано клопотання представника позивача адвоката Піки М.Є. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Однак, таке клопотання ніким не підписане, а тому не підлягає судовому вирішенню.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем ТзОВ «ЕОН» та Департаментом економічної політики ЛМР було укладено договір №55 від 31.12.2009 р. на тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів на території міста Львова (а.с. 36-37 Т.1).

Департаментом економічної політики ЛМР було видано позивачу ТзОВ «ЕОН» дозволи на розміщення зовнішньої реклами, а саме: - дозвіл №1-07-07-042 від 27.07.2007 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на газоні в м. Львові на пл. Соборна, 3, місце №1; - дозвіл №1-07-07-043 від 27.07.2007 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на газоні в м. Львові на пл. Соборна, 3, місце №2; - дозвіл №1-10-02-010 від 23.02.2010 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на тротуарі в м. Львовів на пл. Галицька, 15, місце №5; - дозвіл №1-09-10-161 від 09.10.2009 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на газоні в м. Львові на вул. Університетській, 1 (парна сторона), місце №1; - дозвіл №1-09-10-162 від 09.10.2009 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на газоні в м. Львові на вул. Університетській, 1 (непарта сторона), місце №2; - дозвіл №1-09-10-165 від 09.10.2009 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на газоні в м. Львові по вул. Куліша, 46, місце №2; - дозвіл №1-09-08-098 від 06.08.2009 р. на розміщення конструкції типу «Сіті-Лайт» просто неба на тротуарі в м. Львові по вул. Чорновола (непарна сторона) - вул. Куліша (парна сторона); - дозвіл №1-10-04-045 від 29.04.2010 р. на розміщення рекламного банера на боковому фасаді будинку III-IV поверх в м. Львові по вул. Бр. Рогатинців, 3; - дозвіл №1-10-02-012 від 23.02.2010 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на тротуарі в м. Львові по вул. Франка, 68, місце №1; - дозвіл №1-10-02-011 від 23.02.2010 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на тротуарі в м. Львові по вул. Франка, 70, місце №2; - дозвіл №6-09-10-096 від 09.10.2009 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на тротуарі в м. Львові по вул. Стрийська, 35, місце №1; - дозвіл №6-09-10-097 від 09.10.2009 р. на розміщення двостороннього щита типу «Сіті-Лайт» просто неба на тротуарі в м. Львові по вул. Стрийська, 35, місце №2 (а.с. 19-30 Т.1).

У подальшому дія вказаних 12 дозволів продовжувалася на строк до 31.12.2017 року.

Матеріалам справи також підтверджується, що позивач ТзОВ «ЕОН» звернувся до відповідача Департаменту економічного розвитку ЛМР, як до робочого органу з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами в м. Львові, із заявою від 10.11.2017 р. про продовження строку дії вказаних дозволів на розміщення зовнішньої реклами (а.с. 31 Т.1).

У відповідь на вказане звернення Департамент економічного розвитку ЛМР надіслав позивачу лист № 2301-3308 від 27.11.2017 року, в якому вказав, що з метою забезпечення комплексного підходу до розміщення рекламних засобів у м. Львові та відповідно до п.5.1.2 «Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові», затверджених рішенням виконавчого комітету від 21.05.2010 р. №569, розміщення рекламних засобів (в тому числі і продовження дозволів) здійснюється виключно згідно зі схемами комплексного розміщення рекламних засобів, які затверджує виконавчий комітет міської ради. На сьогоднішній день представники органів ЛМР, а також представники Асоціації «Львівська реклама» завершують роботу над розробкою схем комплексного розміщення зовнішньої реклами та концепцією розміщення зовнішньої реклами на 2018-2019 рр.. Після затвердження схем всі дозволи підлягатимуть перегляду на відповідність вимогам схемі та класифікатора. Тому, термін розгляду звернення від 10.11.2017 року продовжено до 29.12.2017 р. (а.с. 32 Т.1).

Також судом встановлено, що 01.12.2017 року позивач подав до відповідача Львівської ОДА заяву про вжиття заходів контролю за додержанням законодавства з питань реклами, щодо вжиття заходів, спрямованих на запобігання порушенню прав позивача як рекламорозповсюджувача на продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами робочим органом і виконавчим комітетом ЛМР (а.с. 33-35 Т.1).

На цю заяву Львівська ОДА надала позивачу відповідь №16-3039 від 27.12.2017 року, в якій зазначено, що контроль за діяльністю ДЕР ЛМР здійснює виключно орган місцевого самоврядування, який його створив чи поклав на нього відповідні функції. ЛОДА здійснює контроль за додержанням законодавства про рекламу лише за межами населених пунктів у Львівській області (а.с. 135-136 Т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій Департаменту ЕР ЛМР з продовження до 29.12.2017 р. терміну розгляду заяви позивача від 10.11.2017 р. про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, та зобов'язання виконавчого комітету ЛМР і Департаменту економічного розвитку ЛМР оформити і видати позивачу продовжені дозволи на розміщення зовнішньої реклами, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними дміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил.

Згідно п.п.13 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів міських рад належить надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Відповідно до абз.2 п.6 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМ України №2067 від 29.12.2003 року, до повноважень робочого органу належить розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії.

Пунктом 3 Типових правил встановлено, що зовнішня реклама розмішується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до вказаних Правил.

Порядок розміщення реклами у місті Львові визначений Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Львові (далі - місцеві Правила), затвердженими рішенням виконавчого комітету ЛМР №569 від 21.05.2010 р. (з подальшими змінами і доповненнями).

Місцеві Правила поширюються на всю територію м. Львова, на всі підприємства, установи та організації, незалежно від форми власності та відомчої належності, а також на фізичних осіб, які здійснюють діяльність у сфері зовнішньої реклами у м. Львові. Місцеві Правила є обов'язковими для виконання всіма учасниками рекламної діяльності.

Відповідно до п.3.1.4 місцевих Правил, робочий орган реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів зовнішньої реклами щодо надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії.

Процедура продовження строку дії дозволу регламентується розділом 4.4 місцевих Правил.

Так, згідно п.4.4.1 місцевих Правил, з урахуванням змін, при відсутності письмових заперечень з боку розповсюджувача, власника місця розташування спеціальної конструкції, інших органів, що здійснювали погодження дозволу на розміщення реклами, термін дії такого дозволу продовжує Робочий орган з наступним повідомленням розповсюджувача.

Пунктом 4.4.4 місцевих Правил, з урахуванням змін, передбачено, що робочий орган розглядає акт обстеження місця та приймає рішення про продовження терміну дії дозволу або за наявності підстав, викладених у цих Правилах, про відмову на його продовженні.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено, що робочий орган може продовжити строк дії дозволів або ж відмовити у такому продовженні. Можливість вчинення інших дій за результатами розгляду заяви рекламорозповсюджувача про продовження строку дії дозволів місцевими Правилами не передбачена.

Однак, за результатами розгляду заяви позивача про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами ДЕР ЛМР повідомив про продовження терміну розгляду вказаної заяви до 29.12.2017 р. без прийняття відповідного рішення, порушивши цими діями приписи місцевих Правил та ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Пунктом п.4.4.3 місцевих Правил визначено виключний перелік підстав для відмови у продовженні строку дії дозволів: 1) існує заборгованість з оплати за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розміщення рекламних засобів за існуючим договором понад два місяці, за умови, якщо заборгованість не оскаржується розповсюджувачем зовнішньої реклами у судовому порядку; 2) існує заборгованість зі сплати штрафів за несвоєчасну оплату за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів за існуючим договором понад два місяці, за умови, якщо штрафні санкції не оскаржуються розповсюджувачем зовнішньої реклами у судовому порядку; 3) існує заборгованість зі сплати штрафів за самовільне встановлення рекламних засобів; 4) зафіксована та не ліквідована до закінчення дозволу невідповідність рекламного засобу дозвільно-проектній документації; 5) зафіксовані самовільно встановлені рекламні засоби.

У вказаному вище листі від 27.11.2017 року Департамент не покликається на жодну із наведених підстав щодо відмови у продовженні строку дії дозволів.

Розглядувані дозволи на розміщення зовнішньої реклами продовжувалися до 31.12.2017 р., оскільки в силу приписів п.4.4.3 місцевих Правил відсутність схеми комплексного розміщення зовнішньої реклами не є підставою для відмови у продовженні строку дії дозволів та для продовження терміну розгляду заяв на таке продовження.

Згідно п.3.1 рішення Конституційного Суду України №17-рп/2010 у справі 1- 25/2010, одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд першої інстанції обґрунтовано, з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, прийшов до висновку, що дії відповідача ДЕР ЛМР з продовження терміну розгляду заяви позивача ТзОВ «ЕОН» не відповідають принципу правової визначеності, оскільки можливість вчинення таких дій не передбачена жодним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п.15 розділу II ухвали Львівської міської ради №777 від 14.07.2016 р. «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», до повноважень Виконавчого комітету належить прийняття рішень щодо врегулювання процедур видачі суб'єктам господарювання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Пункт 11 розділу II ухвали Львівської міської ради №777 від 14.07.2016 р. встановлює, що до повноважень ДЕР ЛМР належить, зокрема, підготовка проектів рішень виконавчого комітету про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, виконання інших функцій робочого органу для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами.

Згідно з п.1.2 Положення про департамент економічного розвитку Львівської міської ради та його структури, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №1203 від 27.10.2006 р. зі змінами та доповненнями, Департамент є підзвітним і підконтрольним міській раді, виконавчому комітету міської ради, Львівському міському голові і підпорядкованим заступнику міського голови з економічних питань та містобудування.

Відповідно до уже згаданого п.4.4.4 місцевих Правил, після прийняття відповідного рішення робочий орган протягом двох робочих днів з дати підписання та реєстрації цього рішення направляє заявнику через управління «Дозвільний офіс» листа про продовження терміну дії дозволу з примірником дозволу або про відмову у його продовженні з зазначенням дати та номера відповідного рішення.

Таким чином, у десятиденний строк з моменту отримання відповідної заяви від розповсюджувача зовнішньої реклами, яким є позивач, робочий орган, яким є ДЕР ЛМР, зобов'язаний був або продовжити дію документів дозвільного характеру, або ж відмовити у такому продовженні.

Як вірно вказав суд першої інстанції, наданий позивачеві лист не є рішенням робочого органу в розумінні місцевих Правил і не містить посилання на відповідне рішення робочого органу. А тому ДЕР ЛМР як робочий орган, вирішивши листом питання щодо продовження позивачу строків дії дозволів, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Крім цього, згідно абзацу 10 ч.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Згідно ч.6 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Оскільки ДЕР ЛМР протягом встановленого законом десятиденного строку не прийняв рішення про продовження/відмову у продовженні строку дії дозволів, є достатні підстави для застосування до спірних правовідносин принципу мовчазної згоди (абзац 10 ч. 1, ч. 6 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»), а відтак - для покладення на Департамент економічного розвитку Львівської міської ради як робочий орган та на Виконавчий комітет Львівської міської ради обов'язку оформити позивачеві продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами у м. Львові та видати оновлені продовжені дозволи.

З врахуванням того, що перенесення терміну розгляду заяви позивача про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами суперечить приписам нормативно-правових актів (зокрема, ч.2 ст.19 Конституції України, абз.4 ч.1 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»), а про наявність підстав для відмови у продовженні строку дії дозволів позивача у листі ДЕР ЛМР від 27.11.2017 р. не йдеться, зобов'язання відповідачів оформити та видати оновлені продовжені дозволи на розміщення зовнішньої реклами не буде втручанням суду у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки без покладення на відповідачів такого роду обов'язків права ТзОВ «ЕОН» не будуть належним чином захищені (відновлені).

Тому, з врахуванням принципу верховенства права та судової практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ефективним засобом судового захисту прав позивача в розглядуваних правовідносинах буде визнання протиправними дій ДЕР ЛМР з перенесення розгляду заяви позивача та покладення на нього та виконавчий комітет ЛМР обов'язку оформити та видати позивачу оновлені продовжені дозволи на розміщення зовнішньої реклами.

Колегія суддів також враховує, що відповідач виконавчий комітет Львівської міської ради не оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 18.04.2018 року щодо зобов'язання оформити та видати позивачу продовження строку дії дозволів.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог до Львівської ОДА про визнання протиправним неналежного виконання обов'язку зі здійснення контролю за додержанням законодавства на території міста Львова Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно ч.3 ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідач Львівська ОДА здійснює повноваження з контролю за додержанням законодавства з питань реклами за межами населених пунктів, тоді як на території міста Львова такий контроль здійснюють виконавчі органи Львівської міської ради.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, слід врахувати, що позивач не оскаржив у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 18.04.2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог заявлених до Львівської ОДА.

Судом першої інстанції у рішенні від 18.04.2018 року також правильно визначено до стягнення в користь позивача із відповідачів Департаменту економічного розвитку ЛМР та виконавчого комітету ЛМР за рахунок їх бюджетних асигнувань судовий збір на суму 3200 грн., що становить 2/3 частини від сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову, з врахування обсягу (пропорційно) задоволених позовних вимог.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із розміром стягнутих в користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7692,00 грн..

Так, відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивач у розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7692 грн. безпідставно включив витрати на відправку пошти в розмірах 84 грн. і 108 грн. (разом 192 грн.) (а.с. 33 Т.2).

Отже, підтвердженою являється сума витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката Піки М.Є. на період провадження в суді першої інстанції в розмірі 7500 грн. (а.с. 30-36 Т.2).

З врахуванням обсягу (пропорційності) задоволених позовних вимог, позивачу підлягають до відшкодування витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5000 грн..

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачами не заявлено і не доведено неспіврозмірності понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 18.04.2018 року слід змінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу. В решта частині оскаржене рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року в адміністративній справі №813/4989/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Львівської обласної державної адміністрації, виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - змінити, а саме, в абзаці п'ятому резолютивної частини цього рішення суду слова і цифри «в сумі 7692 (сім тисяч шістсот дев'яносто дві) гривні 00 коп.» замінити словами і цифрами «в сумі 5000 грн. 00 коп.».

У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 09.07.2018 року