Справа № 821/1555/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1555/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду, яка прийнята 29 листопада 2017 року у складі суду судді: Бездрабко О.І. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брівер» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.09.2017 р. № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 943,80 грн. за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 9438 грн.; № НОМЕР_2, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 158363,01 грн. за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 791815,05 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю нарахування штрафних санкцій за порушення термінів сплати самостійно визначених грошових зобов'язань з податку на додану вартість. Вказує на те, що 19.05.2017 р. до контролюючого органу було подано декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року з сумою ПДВ до сплати до бюджету у розмірі 370108 грн., 19.06.2017 р. - декларацію з податку на додану вартість за травень 2017 року з сумою ПДВ до сплати до бюджету у розмірі 663543 грн., 18.07.2017 р. - декларацію з податку на додану вартість за червень 2017 року з сумою ПДВ до сплати до бюджету у розмірі 9438 грн. Станом на 03.05.2017 р. у позивача на рахунку у системі електронного адміністрування з ПДВ був залишок у розмірі 43221 грн. Позивач у травні-червні 2017 року сплатив кошти в рахунок сплати податку з ПДВ на загальну суму 1033651 грн. (10.05.2017 р. - 335000 грн., 22.05.2017 р. - 305000 грн., 19.06.2017 р. - 350430 грн.) в рахунок сплати податків відповідно до декларацій з податку на додану вартість за квітень, травень 2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.05.2017 р. № 179, від 22.05.2017 р. № 203, від 19.06.2017 р. № 248. Також позивачем у липні 2017 року сплачено суму грошового зобов'язання згідно декларації з податку на додану вартість за червень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2017 р. № 305. Таким чином підприємством у повному обсязі та у визначені законодавством строки було сплачено грошові зобов'язання з податку на додану вартість, у зв'язку з чим застосування штрафних санкцій згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є протиправним.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, в задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брівер» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

12.02.2018 року відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2017 р. посадовою особою контролюючого органу проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету ТОВ "Брівер" за квітень-червень 2017 року, за результатами якої складено акт № 1884/21-22-12-01/38207273.

Перевіркою встановлено, що платник порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України, за квітень-червень 2017 року, а саме: по податковій декларації з податку на додану вартість від 19.05.2017 р. № НОМЕР_3 строк сплати - 30.05.2017 р., фактично погашено - 29.08.2017 р., погашена сума податкового боргу - 128272,10 грн., кількість днів затримки - 91; по податковій декларації з податку на додану вартість від 19.06.2017 р. № НОМЕР_4 строк сплати - 30.06.2017 р., фактично погашено - 29.08.2017 р., погашена сума податкового боргу - 663543 грн., кількість днів затримки - 60; по податковій декларації з податку на додану вартість від 18.07.2017 р. № НОМЕР_5 строк сплати - 30.07.2017 р., фактично погашено - 29.08.2017 р., погашена сума податкового боргу - 9438 грн., кількість днів затримки - 30.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Херсонській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.09.2017 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відповідно до яких до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 943,80 грн. та 158363,01 грн. відповідно.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ТОВ "Брівер", суд першої інстанції виходив із висновків про правомірність дій контролюючого органу по направлення сплачених позивачем сум податку на додану вартість на погашення податкового боргу минулих періодів та про обґрунтованість застосування до платника податків штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень від 28.09.2017 р. №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Вирішуючи вказаний спір в апеляційному провадженні, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Згідно зі ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас, у відповідності до п. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, 25 квітня 2018 року, Одеським апеляційним адміністративним судом, винесено рішення по справі № 821/1431/17, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» задоволено в повному обсязі.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п. 9 ст. 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою.

Так, вказаним рішенням було визнано неправомірним нарахування Позивачу штрафу в порядку ст. 126 Податкового кодексу України, внаслідок того, що Відповідач спрямував сплачені Позивачем кошти на погашення податкового боргу.

Аналогічна ситуація є предметом розгляду по справі за № 821/1555/17, з огляду на що, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність винесення податкового повідомлення-рішення за №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 943,80 грн. за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 9438 грн.; та № НОМЕР_2, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 158363,01 грн. за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 791815,05 грн.

Враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, колегія суддів, керуючись ст. 317 КАС України вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 78, 241, 243, 250, 271, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.09.2017 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець