Справа № 816/122/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/122/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р., головуючий суддя І інстанції Алєксєєва Н.Ю., повний текст рішення складено 27.03.2018 р., по справі № 816/122/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ташань"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ташань" (надалі по тексту позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 20.12.2017, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю "Ташань" () в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 20.12.2017, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Ташань" () в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ташань" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 20.12.2017, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Ташань".

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ташань" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 881 грн (вісімсот вісімдесят одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби у Полтавській області ().

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року в частині задоволення позову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що комісія ДФС України, діючи у відповідності до приписів Податкового кодексу України, забезпечуючи виконання покладених на неї функцій та повною мірою використовуючи надані їй законодавством права правомірно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України зупинила реєстрацію податкової накладної №7 від 20.12.2017 року, оскільки ТОВ "Ташань" не надано комісії документи, які б підтверджували дані податкової накладної і були достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що юридична особа ТОВ "Ташань" (вул. М. Грушевського, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36021, ) зареєстроване як юридична особа 05.09.2013 /а.с. 13-16/.

Основними видами діяльності за КВЕД є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 77.31 надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування, 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 52.10 складське господарство, 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів.

19.10.2017 між ТОВ "Ташань" (постачальник) та ПП "Віктор і К" (покупець) укладено договір № 19101708, згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію насіння соняшника за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з покупцем вказаних у даному договорі, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно здійснити оплату товару на умовах даного договору.

В ході виконання зазначеного договору ТОВ "Ташань" виписано покупцю ПП "Віктор і К" рахунок-фактуру № СФ-0000052 від 20.12.2017 за товар на загальну суму 224146,50 грн, в тому числі ПДВ 37357,75 грн /а.с. 26/.

20.12.2017 ТОВ "Ташань" складено податкову накладну № 7 від 20.12.2017 року та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (надалі ЄРПН) /а.с. 17/.

Однак, 22.12.2017 автоматизованою системою ДФС України було направлено платнику Квитанцію, у якій зазначено що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:1206. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, що достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК відповідно до пункту в пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу /а.с. 18, 50/.

На виконання зазначених вимог на адресу відповідача направлено повідомлення від 27.12.2017 № 1 та повторно повідомлення від 29.12.2017 №1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій ПН, які включали окремими файлом пояснення реальності господарської діяльності та відповідних господарських операцій між позивачем та ПП "Віктор і К" за договором від 19.10.2017 № 19101708, а також до повідомлення додано підтверджуючі документи /а.с. 19, 170/

Зобов'язуючи Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 20.12.2017, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Ташань", суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем правомірності зупинення реєстрації вказаної податкової накладної.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_3 України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 розділу ІІ, підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017р. за № 753/30621 затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Критерії оцінки) та вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 1 Критерій оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено, що оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг).

Пунктом 6 Критерій оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №1246 від 29.12.2010 (далі Порядок №1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, у разі відповідності податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування та платнику податків пропонується надати пояснення та/або копії документів за вичерпним переліком, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п.201.16.2. п. 201.16 ст. 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, у разі отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податку має право у відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, визначені вичерпним переліком таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що квитанцією про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.12.2017 року реєстрацію податкової накладної № 7 від 20.12.2017 року зупинено.

Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної ТОВ "Ташань" №7 від 20.12.2017 стала відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, зокрема: за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 1206.

Однак, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи відповідачем не доведено та не обґрунтовано наявність підстав відповідності податкової накладної ТОВ "Ташань" №7 від 20.12.2017 критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної, за якими реєстрацію податкової накладної ТОВ "Ташань" №7 від 20.12.2017 було зупинено та не надано доказів в підтвердження факту такої відповідності або наявності інших підстав відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність зупинення реєстрації податкової накладної ТОВ "Ташань" №7 від 20.12.2017 з підстав зазначених в квитанції про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.12.2017 року, а відтак і вимог до платника податків щодо надання пояснень та/або документів відповідно до п. в п.п. 201.16.1. п. 201.16 статті 201 ПК України.

Натомість, як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, після зупинення реєстрації податкової накладної № 7 від 20.12.2017 року ТОВ "Ташань" через автоматизовану систему на адресу відповідача неодноразово направлялися документи, які включали первинні документи на підтвердження реальності господарської діяльності та відповідних господарських операцій між позивачем та ПП "Віктор і К" за договором поставки від 19.10.2017 №19101708, що підтверджується повідомленням № 1 від 27.12.2017 року та №1, 2 від 29.12.2017 року щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій податковій накладній.

Проте, автоматизованою системою не було прийнято від ТОВ "Ташань" будь-якого документа, що підтверджується копіями квитанцій №1 від 27.12.2017, №2 від 28.12.2017, №1,2 від 29.12.2017 /а.с. 134,135, 172,173, 210,211/.

Згідно квитанції №1 від 27.12.2017 року повідомлення №1 від 27.12.2017 року щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій податковій накладній №7 від 20.12.2017 року було доставлено до Державної фіскальної служби України, збережено на центральному рівні, проте згідно квитанції №2 від 28.12.2017 року документ не прийнято через виявлені помилки: квитанція про наявність поданого повідомлення № 1 від 27.12.2017 року.

Після надіслання повідомлення №1 від 29.12.2017 з додатками по зупиненій податковій накладній позивачем отримані квитанції №1 від 29.12.2017 року, що документ доставлений до ДФС України, документ не прийнято через невідповідність податкового документу електронному формату, через що не може бути збережений та №2 від 29.12.2017 року про те, що документ не прийнятий - документ в електронному вигляді не відповідає затвердженому формату (стандарту) через відсутність заявлених у пакеті пов'язаних документів (порушено цілісність пакету).

Після надіслання повідомлення №2 від 29.12.2017 року з додатками по зупиненій податковій накладній позивачем отримані квитанції №1 від 29.12.2017 року про те, що документ доставлено до Державної фіскальної служби України, документ збережено на центральному рівні та №2 від 29.12.2017 року про те, що документ не прийнятий - документ в електронному вигляді не відповідає затвердженому формату (стандарту) через відсутність заявлених у пакеті пов'язаних документів (порушено цілісність пакету).

При цьому, відповідачем у квитанції №2 від 29.12.2017 не зазначено, які саме документи складені позивачем з порушенням, які вимоги порушено при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Таким чином, позивачем вчинялися дії щодо надання відповідачу пояснень та документів в підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій податковій накладній.

У свою чергу матеріалами справи підтверджено, що насіння соняшника, реалізованого позивачем ПП "Віктор і К", вирощено на орендованих ТОВ "Ташань" земельних ділянках.

Так, для вирощування зазначених вище культур ТОВ "Ташань" укладено та належним чином зареєстровано з громадянами договори оренди земельних ділянок. Сільськогосподарські угіддя, що взяті у оренду складають 251,7 га, що підтверджується державним статистичним спостереженням "Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 1 грудня 2017 року" /а.с. 72-117/.

Орендовані земельні ділянки обробляються власною та орендованою технікою /а.с. 52-57/.

На підставі договору складського зберігання сільськогосподарської продукції від 22.09.2017 №П-18/09, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Полтавське хлібоприймальне підприємство" (зерновий склад) та ТОВ "Ташань" (поклажодавець), зокрема, передано на зберігання зерновому складу за заліковою вагою зерна у відповідності до п. 1.1 вищевказаного договору насіння соняшника /а.с. 64-71/.

Факт транспортування зерна, його доставки та передача на зберігання зерновому складу також підтверджується залученими до матеріалів справи копіями товарно-транспортних накладних /а.с. 61-63/.

Таким чином, судовим розглядом підтверджується реальність вирощення позивачем та передачу на зберігання насіння соняшника 2017 року врожаю.

У зв'язку із передачею товару (насіння соняшника) безпосередньо із зернового складу з його навантаженням та відвантаженням позивачем складено товарно - транспортну накладну та видаткову накладну /а.с. 25, 27/.

ПП "Віктор і К" в якості оплати вартості поставленого зерна перераховано позивачу кошти у розмірі 186 788,75 грн, що підтверджено залученою до матеріалів справи випискою із банку /а.с. 29-30/.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем первинні документи бухгалтерського обліку дають змоги ідентифікувати та підтвердити реальність господарської операції між позивачем та його контрагентом, за наслідками якої складена податкова накладна № 7 від 20.12.2017.

Оцінюючи аргумент відповідача викладений в апеляційній скарзі про те, що позивачем до контролюючого органу жодних документів та пояснень, що стосуються господарських операцій по спірній податковій накладній подано не було, а тому у відповідача не було достатніх підстав для прийняття рішення про реєстрацію такої податкової накладної, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявність підстав щодо зупинення реєстрації спірної податкової накладної, при цьому, як свідчать квитанції №1 від 27.12.2017 року, №2 від 28.12.2017 року, №1,2 від 29.12.2017 року надані відповідачем, позивачем вчинялися дії щодо надання відповідачу пояснень та документів в підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій податковій накладній щодо її реєстрації, між тим, відповідачем у наданих позивачу квитанціях №2 не зазначено, яких саме документів не вистачало для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Отже, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів в підтвердження реальності господарських операцій по спірній податковій накладній, та на те, що такі документи надавалися контролюючому органу, то колегія суддів приходить до висновку, що відповідач мав правові підстави для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов'язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов'язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов'язок розв'язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 (зі змінами), передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Дана норма кореспондується з положеннями підпункту 201.16.4 пункту 201.16. статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до якої податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 20.12.2017, подану ТОВ "Ташань", тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення .

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 по справі № 816/122/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 04.07.2018.