Справа № 805/3759/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 р. Справа№805/3759/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною діяльності та зобовязання поновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого, просить суд:

- визнати протиправною діяльність Селидовського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (), яка полягає у невиплаті, починаючи з 01.02.2018 року, пенсії ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1).

- зобовязати Селидовське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області () поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) негайно після проголошення судового рішення.

- зобовязати Селидовське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області () виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) починаючи з лютого 2018 року - негайно після проголошення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. У вересні 2016 року позивач відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постійно проживаючи у житловому будинку, що належить матері позивача за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Шевченка, 83, здійснила реєстрацію постійного місця проживання за вказаною адресою, подала заяву згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706 від 20.10.2014 року подала заява про відмову від довідки внутрішньо переміщеної особи та надала інформацію про позбавлення статусу внутрішньо переміщеної особи відповідачу, після чого стала отримувати належні пенсійні виплати на картковий рахунок відкритий на імя позивача у відділенні «Приватбанку», щомісячна пенсія перераховувалась на зазначений рахунок до січня 2018 року. Починаючи з лютого 2018 року відповідачем без повідомлення причин припинив виплату пенсії позивачу. Внаслідок чого вона звернулась до відповідача із заявою щодо повідомлення її про підстави припинення виплати пенсії. 08 травня 2018 року нею отримано відповідь відповідача відповідно до якої відповідач посилаючись на норми законодавства вказав, що для поновлення пенсійних виплат позивачу необхідно надати довідку внутрішньо переміщеної особи, або відмову у реєстрації в установі соціального захисту населення. Вважає таку вимогу відповідача незаконною.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

12 червня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого, останній просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову та посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509, та зазначає, що реалізація права на отримання пенсійних виплат повязана з фактом реєстрації пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Оскільки відсутні дані про реєстрацію позивача в Єдиній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідачем правомірно припинено виплату пенсії.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

За статтею 8 ОСОБА_2 України саме ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Статтею 46 ОСОБА_2 України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач є отримувачем пенсії за віком, зазначена обставина доведена посвідченням АА № 724397 від 19 лютого 2013 року.

30 серпня 2016 року позивач зареєструвала своє місце мешкання за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Шевченка, 83, про що свідчить відмітка у копії паспорту.

Після реєстрації позивач звернулася до управління соціального захисту населення із заявою про зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу.

Листом від 17 травня 2018 року управління соціального захисту населення повідомлено позивачу, що начальником управління на підставі заяви позивача про зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу прийнято рішення №1798 від 28 жовтня 2016 року відповідно до якого довідку було закрито та переміщено до архіву.

Позивач зверталась до відповідача із скаргою відповідно до якої, просила повідомити інформацію про причини та правові підстави припинення пенсійних виплат, просила їх відновити.

З відповіді відповідача від 23 березня 2018 року вбачається, що виплату пенсії Позивачу призупинено з лютого 2018 року та визначено, що для поновлення виплати пенсії та визначення статусу громадянам які раніше проживали на території непідконтрольній українській владі, але на даний час зареєструвалися для постійного проживання на території, яка підпорядковується Селидовській міській раді, необхідно надати до управління довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Вказані обставини були фактично визнані сторонами у письмових матеріалах та не заперечувались, у зв'язку з чим суд на підставі ч. 3 ст. 78 КАС України вважає ці обставини доведеними.

За статтею 8 ОСОБА_2 України саме ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Згідно статті 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Статтею 46 ОСОБА_2 України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан ні в Україні не запроваджено.

Надане ст. 46 ОСОБА_2 України право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України і у відповідності чинного законодавства України набула право на отримання пенсії за віком у 2013 році, що відповідачем не заперечувалось.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, якими є: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 2 статті 49 цього Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Суд зауважує, що Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки із обовязковим зазначенням підстав для такої відмови, а з моменту реєстрації позивачем постійного місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 тобто відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи характер правовідносин між ним та УПФУ змінився, а відтак і їх законодавче регулювання також.

Зокрема, з вказаного часу до спірних правовідносин не підлягало застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, як Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365.

Додатково суд зауважує, що порядок отримання та втрати статусу внутрішньо переміщеної особи врегульовано Законом України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб». Так, згідно ч. 3 ст. 4 вказаного Закону для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та статусу внутрішньо переміщеної особи відповідно, така особа звертається із заявою до компетентного органу соціального захисту населення, поряд з цим п. 1 ч. 1 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно і скасування статусу внутрішньо переміщеної особи, є заява особи про відмову. Таким чином, отримання та втрата статусу внутрішньо переміщеної особи є добровільним правом кожного громадянина, лише факт проживання на відповідних територіях, без волевиявлення отримання відповідного статусу, не надає громадянину автоматично статус внутрішньо переміщеної особи.

Системний аналіз наведених положень законодавства, в контексті встановлених судом обставин справи, дає підстави для висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для відмови позивачу у продовжені виплати йому пенсії та покладення на нього обов'язку щодо надання довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи, або рішення про відмову у видачі довідки із обовязковим зазначенням підстав для відмови.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії підлягають задоволенню.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду щодо зобовязання відповідача провести нарахування та виплату пенсійних виплат позивачу підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачу судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у цій справі. За приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, на користь держави підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 704,80 грн. (на день подачі позовної заяви) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 242, 243, 244, 245, 246, 293, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 (85487, Донецька область, м. Гірник, вул. Шевченка, 83, ІНН НОМЕР_1) до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, вул. Героїв праці, 6, м. Селидове, Донецька область, ) про визнання протиправною діяльності та зобовязання поновити виплату пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидовського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (), яка полягає у невиплаті, починаючи з 01.02.2018 року, пенсії ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобовязати Селидовське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області () поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобовязати Селидовське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області () виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) починаючи з лютого 2018 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85400, вул. Героїв праці, 6, м. Селидове, Донецька область, ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 02 липня 2018 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.