Справа № 808/2071/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 липня 2018 року о/об 09 год. 09 хв.Справа № 808/2071/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у м.Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71700, Запорізька область, м.Токмак, вул.Володарського, буд.733; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14; )

про скасування Постанови №024490 від 06.03.2018,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач або ФОП ОСОБА_1А.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі відповідач, Управління), в якому позивач просить суд скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №024490 від 06.03.2018.

В адміністративному позові (а.с.4-8) зазначено, що 07.03.2018 поштою позивач отримав лист, який надійшов з Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про те що його запрошують на розгляд справи, яка відбудеться 06.03.2018 про порушення начебто позивачем законодавства про автомобільний транспорт. Отримавши вказаного листа із запрошенням та ОСОБА_2 №017910 від 12.01.2018, позивач одразу здійснив на ньому напис про отримання його із запізненням саме у вказану дату. Відповідно на розгляд справи позивач не зявився з поважних причин, оскільки отримав запрошення із запізненням та не мав можливості відповідачу надати докази своєї непричетності до порушень. 15.03.2018 поштою позивач отримав рекомендований лист з повідомленням з Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті у якому містилась Постанова від 06.03.2018 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн. 00 коп. Так, 06.03.2018 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно позивача винесено Постанову №024490 про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно якої на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700 грн. 00 коп. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» внаслідок допущення порушення передбаченого ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» проте вказаного порушення позивач не вчиняв, оскільки він, його водій та належний позивачу автомобіль взагалі були відсутні за місцем складання ОСОБА_2, оскільки саме в той час автомобіль позивача рухався по маршруту «м.Київ, Київська область с.Нерубайське, Одеська область». Вказаний факт підтверджується відповідними доказами, а саме відповіддю №82 від 19.03.2018 наданою ТОВ «Глобал Інкам» про надання координат переміщення автомобіля НОМЕР_2, на якому встановлене обладнання для GPS моніторингу, згідно якого зазначений автомобіль 12.01.2018 о 15:30 год. (у час складання акту) знаходився в м.Київ Київської області. Крім того, вказаний факт-підтверджується товарно-транспортною накладною №2242 від 12.01.2018 за якою автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 здійснював перевозку вантажу по маршруту «Київ, Київська область с.Нерубайське, Одеська область». Крім того, непричетність позивача до порушення зазначеного у Постанові відповідача підтверджується наказом №2/01-В від 10.01.2018, згідно якого водія ОСОБА_3 відряджено у період з 12.01.2018 по 15.01.2018 у розпорядження ПАТ «Карлсберг Україна» згідно заявки замовлення (м.Київ, Київська область с.Нерубайське, Одеська область). Відповідно до спірного ОСОБА_2 перевірки №017910 від 12.01.2018 складеного посадовими особами інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Сидоренко О.Б. та Шайхліопамова В.М. на автодорозі М14 Донецька область, 620км згідно завдання від 05.01.2018, була начебто проведена перевірка транспортного засобу DAF державний номер НОМЕР_3, на предмет дотримання законодавства про автомобільний транспорт. У акті зазначено, що позивач надавав послуги по перевезенню вантажу без оформлених документів перелік яких визначений ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім того, зазначено що водій ознайомився із зазначеним ОСОБА_2 та від підпису відмовився. Позивач зазначає, що він або його водій, а також автомобіль НОМЕР_4, були відсутні за місцем складання ОСОБА_2 на автошляху у Донецькій області, оскільки саме у цей час виконували замовлення по перевезенню вантажу, перебуваючи у м.Київ. Позивач вважає, що заступник начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_4 при винесенні Постанови №024490 від 06.03.2018 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу діяв всупереч вимог ст.ст.48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.25, п.26, п.27 «Порядку здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, а відтак Постанова №024490 від 06.03.2018 є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.31-33), в якому зазначено, що 12.01.2018 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення перевірки транспортного засобу марки DAF, д/н НОМЕР_3, який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 411925 належить ОСОБА_1, виявлено, що надання послуг з перевезення вантажу здійснювалось без оформлення документів, перелік яких визначено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.3.3. «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №385 від 24.06.2010: водієм не було надано перевіряючим заповнену тахокарту за 12.01.2018, яка повинна знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам. А, отже, вказане перевезення здійснювалось без оформлення належних документів. Підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.3.3 «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №385 від 24.06.2010, стали твердження про відсутність на час проведення перевірки заповненої тахокарти за 12.01.2018, яка повинна знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам. Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Згідно з п.1.3 розділу І «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Згідно з п.6.1 розділу VI Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водночас, абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З наведених вище норм видно, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку заповненої тахокарти за 12.01.2018, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до суб'єктів господарювання, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Суб'єкт господарювання перед розглядом матеріалів про порушення був своєчасно та належним чином повідомлений, на його адресу за місцем реєстрації, було направлено запрошення на розгляд. Так, на адресу позивача 22.02.2018 направлено лист про запрошення на розгляд матеріалу, а також копію ОСОБА_2 від 12.01.2018 №017910. ОСОБА_2 із запрошенням на розгляд справи ОСОБА_1 отримав 03.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про відправлення №866 (згідно даних сайту ДП Укрпошта, лист із запрошенням ОСОБА_1 отримав особисто 03.03.2018 о 17:20:19), тобто за 3 дні до розгляду справи. На розгляд справи, яка відбулась 06.03.2018 в Управлінні Укртрансбезпеки у Запорізькій області, позивач надав письмові пояснення водія ОСОБА_3, в яких водій описує ситуацію з його точки зору, яка склалася на посту в місті Мангуш Донецької області, тобто на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», на якій посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області складено ОСОБА_2 від 12.01.2018 за №017910. Крім того, відповідно до товарно-транспортної накладної від 11.01.2018 за №97868 водій рухався з Чумаковської сільради, Дніпропетровської області, Дніпропетровського району до м.Маріуполь вул.Таганрозька, буд.199. Посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.03.2018 за №024490 до автомобільного перевізника згідно документів, які були наявні в матеріалах справи та направлено вказану постанову на адресу позивача (надіслано позивачу 07.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням №761).

Відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

ОСОБА_5 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №017910 від 12.01.2018 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення перевірки транспортного засобу марки DAF, н/з НОМЕР_3, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 411925 належить ОСОБА_1, виявлено, що надання послуг з перевезення вантажу здійснювалось без оформлення документів, перелік яких визначено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.3.3 «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженої 24.06.2010 наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №385: водієм не було надано перевіряючим заповнену тахокарту за 12.01.2018, яка повинна знаходитись у водія (а.с.16).

Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №017910 від 12.01.2018 містить відмітку про відмову водія ОСОБА_3 від його підпису (а.с.16).

На адресу позивача 22.02.2018 направлено лист (вих.№0904/0/60-18 від 21.02.2018) про запрошення на розгляд матеріалу, а також копію ОСОБА_5 від 12.01.2018 №017910. ОСОБА_2 із запрошенням на розгляд справи ОСОБА_1 отримав 03.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про відправлення №866 (згідно даних сайту ДП «Укрпошта», лист із запрошенням ОСОБА_1 отримав особисто 03.03.2018 о 17:20:19), тобто за 3 дні до розгляду справи (а.с.34-зворот, 35). Вказаний факт спростовує твердження позивача про одержання вказаного запрошення лише 07.03.2018 і через це не прибуття до контролюючого органу для розгляду матеріалів про правопорушення.

Протилежного позивач документально не довів.

При розгляді справи про порушення транспортного законодавства, яка відбулась 06.03.2018 в Управлінні Укртрансбезпеки у Запорізькій області, позивач прийняв до уваги письмові пояснення водія ОСОБА_3, в яких він виклав своє бачення ситуації, яка склалася на посту в місті Мангуш Донецької області, тобто на автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», на якій посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області складено ОСОБА_2 від 12.01.2018 за №017910. При цьому ОСОБА_3 не заперечував факт знаходження на автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» (а.с.37).

Відповідно до п.11.1-п.11.6 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених 14.10.1997 наказом Міністерства транспорту України №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 (надалі «Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні»), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Відповідачем до суду надано Товарно-транспортну накладну №97868 від 11.01.2018 на вантаж, який перевозився водієм ОСОБА_3, в якій у графі «Автомобільний перевізник» зазначено «ТРАНСПРОМГРУП ТОВ», графах «Замовник», «Вантажовідправник», «Вантажоодержувач» зазначено ТОВ «Малбі Фудс», м.Дніпро, вул.Марії Кюрі, буд.6 (а.с.36).

Вказана Товарно-транспортна накладна №97868 від 11.01.2018 не містить у собі доказів того, що автоперевізником був саме позивач.

Будь-яких інших доказів здійснення автоперевезень саме ФОП ОСОБА_1, а не іншим субєктом господарювання, відповідач до суду не надав.

У той же час, позивачем надано до суду Товарно-транспортну накладну №2242 від 12.01.2018 за якою автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу по маршруту: пункт навантаження м.Київ, вул.Пирогівський шлях, буд.137; пункт розвантаження Одеська область, Біляївський район, Нерубайське с/рада, масив №2, на замовлення ПрАТ «Карлсберг Україна». При цьому, вантажоотримувачу ТОВ «Сільпо-Фуд» товар здано водієм-експедитором ОСОБА_3 (а.с.14).

Також, позивач надав до суду Лист ТОВ «Глобал Інкам» №82 від 19.03.2018 про надання координат переміщення автомобіля НОМЕР_2, на якому встановлене обладнання для GPS моніторингу, згідно якого зазначений автомобіль 12.01.2018 о 15:30 год. (на час складання ОСОБА_2) знаходився у м.Київ, вул.Пирогівський шлях (а.с.15).

Вказані докази відповідач документально не спростував.

Судом досліджено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №024490 від 06.03.2018, винесену заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_4 (а.с.17).

Вказаною Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №024490 від 06.03.2018 відповідачем за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано до ФОП ОСОБА_1 відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. 00 коп.

Вирішуючи спір по суті суд, з урахуванням викладеного вище, виходить з наступного.

В абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Як зазначено у п.27 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого 08.11.2006 постановою Кабінету Міністрів України №1567, у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. ОСОБА_5 наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до ч.1-ч.3 ст.48 Закону України №2344-III від 05.04.2001 «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Як зазначено у п.1 «Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», затвердженому 25.02.2009 постановою Кабінету Міністрів України №207 (надалі «Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні»), для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідними документами для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні є: - фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; - товарно-транспортна накладна; - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; - реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; - талон про проходження державного технічного огляду; - поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Згідно з п.1.4 Розділу І "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", затвердженої 24.06.2010 Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №385, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241 (надалі - "Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті"), у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні: перевізники - суб'єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

У п.3.3 Розділу ІІІ "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті" зазначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; (…).

Як зазначено у п.3.5 Розділу ІІІ "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно з п.1.3 "Положення про робочий час і відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженого 07.06.2010 наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (надалі - "Положення про робочий час і відпочинку водіїв колісних транспортних засобів"), вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до п.1.5 "Положення про робочий час і відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник); тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Документально відповідачем не доведено здійснення саме ФОП ОСОБА_1 автомобільного вантажного перевезення 12.01.2018 у Донецькій області на автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ».

Таким чином, відповідачем не доведено здійснення саме ФОП ОСОБА_1 автомобільного вантажного перевезення з порушенням вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», як то зазначено у Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №024490 від 06.03.2018.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №024490 прийнята 06.03.2018 Управлінням Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірною і підлягає скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки субєктом владних повноважень у справі було саме Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №024490 прийняту 06.03.2018 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14; ) стосовно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71700, Запорізька область, м.Токмак, вул.Володарського, буд.733; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71700, Запорізька область, м.Токмак, вул.Володарського, буд.733; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14; ) судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 02.07.2018.

Суддя О.О. Прасов