Справа № 820/1927/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Зоркіна Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 р. Справа № 820/1927/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства оборони України, Харківського обласного військового комісаріату на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018, м. Харків, по справі № 820/1927/18

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства оборони України , Харківського обласного військового комісаріату

про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Харківського обласного військового комісаріату, в якому просить суд визнати противоправною відмову Міністерства оборони України у призначенні одноразової допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентиф. код НОМЕР_1), передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"; зобов'язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (ідентиф. код НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"; зобов'язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( ідентиф. код НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано противоправною відмову Міністерства оборони України у призначенні одноразової допомоги ОСОБА_2, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

Зобов'язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект,6, ) прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, кодНОМЕР_1) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги саме від Міністерства оборони України, оскільки позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР, правонаступником яких на теперішній час є Державна прикордонна служба, відтак і питання щодо виплати одноразової грошової допомоги має вирішуватися Державною прикордонною службою. Також вказує, що при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов'язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного заподіяння особою собі тілесного ушкодження.

Харківським обласним військовим комісаріатом подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР, у тому числі в складі діючої армії в період з 21.06.1980 по 11.07.1980, де велись бойові дії (виконання інтернаціонального обов'язку) в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 16-19).

Позивачу з 31.03.2016 встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з пораненням, травмою, контузією і захворюваннями, що пов'язані з виконанням обов'язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА №106703 (а.с. 11).

Згідно з висновком спеціаліста з питань судово - медичної експертизи №2319/Ж від 26.11.2015, поранення, контузія та захворювання позивача пов'язані із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 12).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №275 від 26.01.2016 щодо позивача, поранення, травма, контузія та захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).

ОСОБА_2 звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.

01.12.2017 позивач отримав відповідь від Харківського обласного військового комісаріату стосовно прийняття рішення комісії Міністерства оборони України щодо розгляду питання призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги. В відповіді Харківського обласного військового комісаріату з посиланням на п. 22 протоколу комісії Міністерства оборони України від 17.11.2017 № 119 зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав того, що витрати, пов'язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою.

Не погоджуючись із рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на те, що позивачу необхідно звернутися до Державної прикордонної служби України для вирішення питання щодо виплати одноразової грошової допомоги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 17 Конституції України передбачено забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов'язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобо'вязаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XІІ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ ( надалі - Закон N 2011-ХІІ).

При цьому згідно ст. 1 Закону N 2011-ХІІ на час виникнення правовідносин соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону N 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Враховуючи приписи зазначених норм Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Отже, виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону № 2011-ХІІ право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження, оскільки застосування зазначеної статті пов'язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Таку позицію висловив і Верховний Суд, зокрема у постанові від 22.03.2018, справа №288/349/17.

Частиною дев'ятою статті 16-3 вказаного Закону передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).

Інвалідність позивача настала 31.03.2016, отже виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі Порядку № 975, який був чинний на момент встановлення позивачу інвалідності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги та при розгляді заяви позивача про нарахування й виплату такої допомоги відповідачі повинні враховувати Порядок № 975.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України та Харківського обласного військового комісаріату про відсутність обов'язку здійснювати призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що прикордонні війська, у складі яких позивач проходив військову службу, не входять до структури Збройних Сил України та не відносяться до підпорядкування Міністерства оборони України, у зв'язку з чим останнє не зобов'язане нести витрати по виплаті позивачеві вказаної допомоги, з огляду на таке.

Позивача призвано на строкову службу наказом Міністра оборони колишнього СРСР, перебував він на військовому обліку у відповідному РВК МО України, причинний зв'язок поранення, отриманого позивачем під час виконання обов'язків військової служби в період перебування в Афганістані - встановлено військово-лікарською комісією Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 №10224-ХІ Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ - прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР. Отже, на день звільнення позивача із строкової служби прикордонні війська входили до вкладу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п. п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 р. Про військові формування на Україні, Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про правонаступництво, органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Згідно з п. 2 постанови КМУ від 02.01.1992 року № 3 Питання Державного комітету у справах державного кордону України з наступними змінами - Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Отже, Державний комітет у справах охорони державного кордону України (нині Державна прикордонна служба України) у 1992 році став правонаступником лише тієї частини прикордонних військ КДБ СРСР, що базувалась на території України.

Враховуючи, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, та в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядку № 975 - обов'язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому IІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

За таких обставин твердження Міністерства оборони України про те, що витрати, пов'язані з виплатою одноразової грошової допомоги позивачу, мають здійснюватись Державною прикордонною службою України є безпідставними.

При цьому, Міністерством оборони України не надано доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачеві та жодного доказу, який би спростовував дані медичної документації, наданої позивачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомогу як військовослужбовцю, який отримав ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою № 975, з огляду на що є обгрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в призначенні одноразової грошової допомоги.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про те, що позивачем наданий неповний пакет документів, а саме: не надано документів, що свідчать про обставини поранення, та витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Так, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відмова відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 вмотивована тим, що Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР. Зазначено, що витрати, пов'язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах КДБ СРСР мають здійснюватися Державно прикордонною службою України.

Інших підстав для відмови в призначенні спірної виплати відповідачем не наведено, відтак посилання апелянта на ненадання позивачем повного пакету документів для аргументації правомірності прийнятого рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсованих сум від 17 листопада 2017 року № 119, є безпідставним.

Враховуючи, що Міністерство оборони України, як адміністративний орган, уже скористався своїм дискреційним повноваженням та прийняв рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що єдиним ефективним та адекватним наявним обставинам способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату зазначеної допомоги.

При цьому колегія суддів враховує рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3 рп/203 та статтю 13 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" (Право на ефективний засіб юридичного захисту) щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Харківського обласного військового комісаріату залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі № 820/1927/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко