Справа № 826/4880/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

02 липня 2018 року № 826/4880/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій (далі постанова КМУ №889) та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №889, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що встановлена постановою КМУ №889 щомісячна додаткова грошова винагорода, яка щомісячно виплачувалася позивачу з дня її запровадженння і до дня його звільнення з військової служби, мала постійний характер, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) повинна бути включена до розрахунку грошової допомоги при звільненні. Однак, за результатом розгляду його письмової заяви про перерахунок вихідної допомоги з урахуванням положень постанови КМУ №889 відповідачем було відмовлено позивачу у такому перерахунку з тієї підстави, що відповідно до п.38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, щомісячна грошова винагорода не повинна враховуватись при розрахунку вихідної допомоги.

На думку позивача, такі дії відповідача є незаконними, тож позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою КМУ №889 та наказом №595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Відповідач вважає, що правові підстави для здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ із урахуванням при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 відсотків грошового забезпечення позивача, передбаченої постановою КМУ №889, відсутні, посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що той факт, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ №889, була складовою місячного грошового забезпечення позивача, підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення та грошовим атестатом позивача, а тому повинна бути включена до розрахунку грошової допомоги при звільненні відповідно до вимог ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ. Також позивач наголосив, що в ієрархії нормативно-правових актів Закон №2011-ХІІ має вищу юридичну силу, ніж накази Міністра оборони України, а тому застосовуватись повинні саме положення закону.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Полковник ОСОБА_1 проходив військову службу в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського на посаді начальника навчальної частини інституту інформаційних технологій та був звільнений у запас за пунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) з направленням на військовий облік, що підтверджується витягом з наказу Міністра оборони України від 30.10.2017 №759 (по особовому складу).

Згідно з витягом з наказу начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 29.11.2017 №256 (по строковій частині) позивача виключено зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення.

На підставі цього ж наказу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 26 календарних років служби у сумі 120 087,50 грн.

З гідно з даними довідки Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 01.02.2018 № 182/3/171 про розмір грошового забезпечення позивача та даними грошового атестата серії ЗУ №359330 від 04.12.2017 розмір грошового забезпечення позивача у період з 01.12.2015 по 29.11.2017 включав в себе щомісячну додаткову грошову винагороду, яка становила 60% місячного грошового забезпечення позивача.

Однак, до розміру виплаченої позивачу грошової допомоги при звільненні щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889, відповідачем включена не була.

У лютому 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №889.

У відповідь листом від 12.03.2018 №182/1074 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку грошової допомоги при звільненні з тих підстав, що відповідно до положень пунктів 38.1, 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, та пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 №550, винагорода, передбачена постановою КМУ №889, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вважаючи відмову відповідача у проведенні перерахунку вихідної допомоги при звільненні протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (стаття 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої ст.15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Кабінет Міністрів України постановою від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету МІністрів України від 13.03.2013 №161) (постанова КМУ №889) встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Зокрема, пунктом 1 Постанови КМУ №889 передбачено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків і вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високо мобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

З аналізу наведених норм вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою КМУ №889, має постійний характер, є різновидом щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ включаються до складу грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил.

Як свідчать матеріали справи, позивач під час проходження служби у період з 01.12.2015 по 29.11.2017 щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №889, що підтверджується довідкою Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 01.02.2018 № 182/3/171. Щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу в розмірі 60% його місячного грошового забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою КМУ №889, яка виплачувалася позивачу щомісячно і мала постійний характер, повинна була бути врахована при обчисленні позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 у справі №825/126/14 (К/800/23928/14).

Доводи відповідача щодо обґрунтуванння законності своїх дій положеннями інструкцій, затверджених наказами Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 та від 24.10.2016 №550, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 №550, виданим задля виконання постанови КМУ №889, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 №260 (далі Інструкція №260) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожнй повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п.38.6 Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошовою забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Суд зазначає, що положення наведених інструкцій щодо не включення винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, не відповідають Закону №2011-ХІІ та звужують перелік виплат, які входять до складу грошового забезпечення військовослужбовців, передбачений ч.2 ст. 9 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

В ієрархії нормативно-правових актів Закон №2011-XII має вищу юридичну силу, ніж накази Міністра оборони України, якими затверджено згадані вище інструкції, а тому відповідно до положень ч.3 ст. 7 КАС України застосуванню підлягають саме положення закону.

З огляду на викладене, дії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №889, є протиправними, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 15.03.2018 у справі №810/3942/17 та в ухвалі від 14.12.2016 у справі №825/1656/16.

Також судом враховано правові висновки, висловлені Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 27 липня 2016 року (справа №К/800/35596/15) та Верховним Судом України в постанові від 20 жовтня 2015 року у справі №559/3342/14-а.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, як учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.07.2015, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».

Зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського (, проспект Повітрофлотський, 28, м. Київ, 03049) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя А.С. Мазур