Справа № 809/831/18
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. справа № 809/831/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 року ОСОБА_1 (надалі також, - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (наділі також, - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у відмові включити до його вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби з 06.03.1996 року по 12.06.1998 року та зобов'язання відповідача зарахувати до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 06.03.1996 року по 12.06.1998 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходить службу в органах податкової міліції ГУ ДФС України в Івано-Франківській області з 1998 на посадах офіцерського та керівного начальницького складу. В період з 06.03.1996 по 12.06.1998 працював на державній службі в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області на ревізорських посадах, спочатку в Державній податковій інспекції по Івано-Франківській області, а після її ліквідації в Державній податковій адміністрації Івано-Франківської області. 10.04.2018 року позивач подав заяву з проханням зарахувати йому до вислуги років для призначення пенсії час роботи на посадах державного службовця в органах податкової служби, проте 24.04.2014 року позивачу листом скеровано відповідь, у якій йому відмовлено через те, що не затверджений перелік посад в органах державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років. Позивач вважає таку відмову протиправною.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 11.06.2018, в якому зокрема зазначив, що до компетенції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не відноситься прийняття рішення щодо затвердження переліку посад або зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років для призначення пенсії, у випадку не затвердження законодавцем або уповноваженим на це органом переліку посад, при прийнятті на які такий стаж роботи враховується для вислуги років, що є обов`язковою умовою для можливості реалізації вимог, зазначених позивачем. Просив відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 43-45).

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 15.06.2018, в якій позивач зазначив, що відповідачем не надано достатніх доказів на обґрунтування відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 06.03.1996 по 12.06.1998. Просив позов задовольнити (а.с. 53-55).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.25-27).

Позивачем у зазначений строк недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, ОСОБА_1 06.03.1996 року прийнятий на посаду головного державного податкового інспектора юриста юридичного відділу за рішенням конкурсної комісії ДПІ Міністерства фінансів України по Івано-Франківській області, 25.11.1996 року звільнений з роботи по п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Івано-Франківській області, 09.01.1997 року прийнятий на посаду головного державного податкового інспектора юридично-методологічного сектору управління податкових розслідувань обласного апарату Державної податкової адміністрації на підставі рішення комісії, 01.08.1998 року переведений на посаду старшого державного податкового інспектора юридично-методологічного відділу цього ж управління ДПА, 01.04.1998 року переведений на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань управління податкових розслідувань ДПА, 12.06.1998 року прийнятий на службу в органи податкової міліції Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області. Дані обставини, підтверджуються записами у трудовій книжці, що наявна у матеріалах справи (а.с.18-19).

Згідно довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №09-19-04-26/15 від 04.05.2018, яка видана полковнику податкової міліції ОСОБА_1 про те, що він дійсно проходить службу в органах податкової міліції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (а.с. 9).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області видано наказ "Про розмір винагороди за вислугу років" від 27.03.2018 №81-о, пунктом 1 якого зазначено, підтвердити стаж та розмір винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції області станом на 01 березня 2018 року згідно додатку (а.с. 14).

11.04.2018 позивач звернувся до начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з рапортом, в якому просив провести перерахунок його вислуги років, зарахувавши до вислуги років для призначення пенсії, у календарному обчисленні, час його роботи на державній службі, а саме: в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області період з 06.03.1996 по 25.11.1996 та з 09.11.1997 по 12.06.1998, що становить 2 роки 01 місяць 21 день (а.с. 12-13).

Головне управлінням ДФС в Івано-Франківській області розглянувши рапорт позивача від 10.04.2018, щодо зарахування до вислуги у календарному обчисленні для виплати надбавки періоду роботи на державній службі повідомило, що за матеріалами особової справи, підлягають зарахуванню до вислуги років для виплати надбавки наступні періоди служби: служба в Збройних Силах України - з 03.06.1998 по 07.05.1990, служба в органах внутрішніх справ - з 22.11.1995 по 27.02.1996, служба в органах податкової міліції - з 12.06.1998 по даний час, що в календарному обчисленні станом на 01.03.2018 наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 27.03.2018 №81-о визначено 21 рік 10 місяців 28 днів. Оскільки, станом на 01.03.2018 не затверджений перелік посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію, період роботи в Державній податковій інспекції Міністерства фінансів України по Івано-Франківській області з 06.03.1996 по 25.11.1996 та у Державній податковій адміністрації в Івано-Франківській області з 09.01.1997 по 11.06.1998 до вислуги років для виплати надбавки не зараховано (а.с.10-11).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за змістом частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (чинного на час дії спірних правовідносин), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 1 Закону України "Про державну службу" визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону України "Про державну службу").

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (чинної на час дії спірних правовідносин), до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань.

Таким чином, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Вищевикладена правова позиція узгоджується із судовою практикою Вищого адміністративного суду України (ухвала від 18.03.2014 року у справі № К/9991/78414/12).

Крім того, відповідно до п. "и" ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність правової підстави для зарахування позивачу до вислуги років для призначення пенсії періоду роботи в Державній податковій службі у зв'язку з відсутністю затвердженого переліку посад, оскільки Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачені для військовослужбовців гарантії щодо формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, виходячи із принципу верховенства права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору, що підтверджуються квитанціями №0.0..1 від 14.05.2018, та №0.0..1 від 25.05.2018 підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача в розмірі 1409,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, яка виразилась у відмові включити ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби з 06.03.1996 року по 25.11.1996 року та з 09.01.1997 року по 12.06.1998 року.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 06.03.1996 року по 25.11.1996 року та з 09.01.1997 року по 12.06.1998 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), АДРЕСА_1;

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76018.

Суддя Микитюк Р.В.