Справа № 805/4542/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р. Справа№805/4542/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 08 вересня 2017 року № , № , № , № , № , № , №

за участю:

представника позивача: Фісінчука С.О., за дов. від 12.01.2018 року,

представника відповідача: Тернинко С.В., за дов. від 18.12.2017 року,

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 вересня 2017 року на загальну суму 52 863 706,19 гривень:

- форми «С» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17 000,00 гривень;

- форми «В4» № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 991 578,00 гривень;

- форми «Н» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 839,30 гривень;

- форми «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень;

- форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень;

- форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 649 715,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 6 662 429,00 гривень;

- форми «С» № про застосування пені у розмірі 162 668,89 гривень.

05 червня 2018 року позивачем надано заяву про зменшення розміру позовних вимог (том 13, а.с. 123-129). Відповідно до даної заяви позивач просить податкове повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень скасувати в частині суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств 13 386 624, гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 937 349,00 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної планової виїзної перевірки № 484/05-99-11-15/344440221 від 17 серпня 2017 року.

28 серпня 2017 року ТОВ «МАРГАЗ» подано письмові заперечення на акт перевірки, які відповідачем залишено без задоволення, а висновки акту без змін.

Прийняті на підставі акту документальної планової виїзної перевірки від 17 серпня 2017 року позивач оскаржив в адміністративному порядку та протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження. Рішенням ДФС України від 06.12.2017 року скарга позивача була залишена без задоволення а податкові повідомлення-рішення без змін. У зв'язку з незадоволенням скарги, позивач був вимушений звернутися до суду.

Прийнятими на підставі акту документальної планової виїзної перевірки від 17 серпня 2017 року податковими повідомленнями-рішеннями від 08 вересня 2017 року встановлено наступні порушення та донараховано:

- № застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 17 000,00 гривень за порушення ч. 13 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

- № зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 991 578,00 гривень за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України;

- № застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 4 839,30 гривень за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України;

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень за порушення пп. 39.4.2, п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України за неподання звіту про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису;

- № збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень за порушення пп. 14.1.36, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розділу ІІ, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, розд. V Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року № 20, п. 5, п. 6 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року № 237, Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 21 та 15, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88;

- № збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 649 715,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 662 429,00 гривень за порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 187.1 ст. 187, пп. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2 та абз. 1-2 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 3, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п. 2.1, п. 2.4, п. 2.5, п. 2.13 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88;

- № про застосування пені у розмірі 162 668,89 гривень за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з врахуванням постанов НБУ від 14.09.2016 року № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», від 13.12.2016 року № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Сутність порушень, за якими прийнято вищезазначені податкові повідомлення-рішення, визначена у акті документальної планової виїзної перевірки № 484/05-99-11-15/344440221 від 17 серпня 2017 року, з висновками якого позивач не згоден та що послужило причиною звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року відмовлено в проведенні судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17 січня 2018 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 805/3873/17-а.

Ухвалою суду від 15 травня 2018 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 15 травня 2018 року забезпечено розгляд справи в режимі відеоконференції

Ухвалою суду від 22 травня 2018 року забезпечено розгляд справи в режимі відеоконференції

Ухвалою суду від 05 червня 2018 року відмовлено в залученні третьої особи.

Ухвалою суду від 05 червня 2018 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів.

Ухвалою суду від 23 червня 2018 року відмовлено в колегіальному розгляді справи.

23 червня 2018 року в судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником відповідача надано письмові заперечення від 17 січня 2018 року (том 12, а.с. 145-157). Зазначає, що позивачем за даними планової перевірки порушено статті 134 та 44 Податкового кодексу України при виконанні зовнішньоекономічного контракту при постачанні олії соняшникової нерафінованої на адресу нерезидента LAUFFER S.A. (Switzerland). За даними перевірки позивачу запропоновано надати уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2014 рік у зв'язку із завищенням показника отриманого доходу на 9 045 710 гривень.

В порушення статей 134 та 44 Податкового кодексу України позивачам завищено задекларовані показники у рядках 2130 звіту про фінансові результати «Адміністративні витрати» та занижено фінансовий результат, визначений у фінансовій звітності за 2016 рік на 206 075 гривень.

Також зазначає, що під час перевірки встановлено, що ТОВ «МАРГАЗ» за І квартал 2017 року завищено собівартість реалізованої продукції, вартість ТМЦ та послуг, фактичне постачання яких не підтверджено первинними документами та не встановлено обставин реальності на суму 64 725 193 гривень з контрагентами: ТОВ «АВРЕОЛ» (постачання пшениці) на суму 22 932 531 гривень, ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» на суму 36 021 137 гривень, ТОВ «ХЕДЖЕР ГРУП» на суму 4 665 342 гривень, ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» на суму 1 106 183 гривень, чим занижено об'єкт оподаткування з податку на прибуток.

Наголошує, що відповідачем отримано клопотання Генеральної прокуратури України про тимчасовий доступ до речей і документів стосовно кримінального провадження № 0000375 від 07.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191, 364, 212, 205, 29 КК України стосовно посадових осіб позивача та його контрагентів.

Тобто, на думку фіскального органу, угоди, укладені між позивачем та його контрагентами носять нереальний характер, відсутні документи походження та виробництва та про підтвердження якості придбаного товару.

Стосовно штрафних санкцій у вигляді пені ЗЕД відповідач зазначає про порушення позивачем граничного терміну отримання валютної виручки, який становив 01.03.2017 року, однак станом на 31.03.2017 року нерезидентом товар поставлено не було. Тому фіскальним органом було правомірно прийняте податкове повідомлення-рішення № .

Щодо податкового повідомлення-рішення № відповідач зазначає, ТОВ «МАРГАЗ» мало взаємовідносини з нерезидентом LAUFFER S.A. (торгівельна країна Швейцарія). Згідно контрактів від 23.10.2014 року та від 19.03.2015 року щодо здійснення експортних операцій соняшникової олії на загальну суму 15 981 755,00 гривень датою перетину кордону є дата відмітки митної служби в вантажно-митній декларації - 30.01.2015 року та 23.02.2015 року. Позивач же посилається на підписану з LAUFFER S.A. додаткову угоду № 1 від 01.12.2014 року згідно якої, дата переходу права власності є дата підписання сторонами акту приймання-передачі, який був складений у грудні 2014 року. Дану операцію позивачем показано в декларації на прибуток підприємств за 2014 рік.

Проте, згідно АІС «Інспектор 2016» у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи не відображена інформація про додаткову угоду № 1 від 01.12.2014 року.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що загальна сума взаємовідносин з нерезидентом LAUFFER S.A. за 2015 рік складає 16 495 267,12 гривень, тому позивач занизив суму контрольованих операцій, що призвело до заниження доходу від експортних операцій у розмірі 513 512,12 гривень.

Також відповідачем встановлено порушення ТОВ «МАРГАЗ» п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: реєстрація податкових накладних на суму ПДВ 48 106,55 гривень із затримкою до 15 календарних днів та на суму ПДВ 143,19 гривень із затримкою від 16 до 30 календарних днів.

За наслідками вказаних порушень прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 5 135,00 гривень за не включення до звіту всіх сум контрольованих операцій за 2015 рік та податкове повідомлення-рішення № в розмірі 4 839,30 гривень за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 9 відповідач зазначає, що під час планової перевірки встановлено факт здійснення діяльності без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами в мінімаркету за адресою: м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, 208.

Підприємством здійснювалось придбання тютюнових виробів у червні 2015 року у кількості 101 блок (1010 пачок) сигарет на суму 15 543,60 гривень. З зазначених причин до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17 000,00 гривень згідно податкового повідомлення-рішення № 9.

Таким чином, відповідач вважає висновки акту планової перевірки правомірними, а прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2017 року законними та обґрунтованими нормами діючого законодавства, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, заслухавши представників сторін, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 34440221 з 07 липня 2006 року, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ органів статистики, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1, а.с. 118-125).

Позивач перебуває на обліку як платник податків у Маріупольській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області з 10 липня 2006 року, про що зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року, про що складено акт від 27 серпня 2017 року № 484/05-99-14-15/34440221 (том 1, а.с. 127-250(б)).

Згідно висновків акту перевірки встановлено наступні порушення:

1. пп. 14.1.36, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розділу ІІ, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, розд. V Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року № 20, п. 5, п. 6 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року № 237, Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 21 та 15, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 13 423 718,00 гривень, у тому числі за 2015 рік на суму 1 637 228,00 гривень, за 1 квартал 2016 року на суму 37 094,00 гривень, за 4 квартал 2016 року на суму 61 575,00 гривень, за 1 квартал 2017 року на суму 11 687 821,00 гривень та завищено залишки по рахунку 283 «товар на комісії» на суму 643 258,37 гривень.

2. п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 187.1 ст. 187, пп. «а» п. 198.1 ст. 198, абзаців першого-третього пп. 198.2 та абзаців першого і другого пп.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 3, 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п.2.1, п. 2.4, п. 2.5, п. 2.15 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 26 649 715,00 гривень, у тому числі: (рядок 25.1) за січень 2015 року в сумі 947 073,00 гривень, за березень 2015 року в сумі 1 850 032,00 гривень, за квітень 2015 року в сумі 201 056,00 гривень, за жовтень 2015 року в сумі 361 676,00 гривень, за листопад 2015 року в сумі 2 007 221, гривень, за грудень 2015 року в сумі 1 162 360,00 гривень, (рядок 18.1) за січень 2016 року в сумі 1 614 783,00 гривень, за лютий 2016 року в сумі 2 221 368,00 гривень, за березень 2016 року в сумі 979 916,00 гривень, за листопад 2016 року в сумі 430 296,00 гривень, за грудень 2016 року в сумі 10 233 569,00 гривень, за січень 2017 року в сумі 1 700 757,00 гривень, за лютий 2017 року в сумі 1 505 307,00 гривень, за березень 2017 року в сумі 1 434 301,00 гривень, завищено від'ємне значення у декларації за березень 2017 року (рядок 21) на суму 2 991 578,00 гривень.

3. п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого здійснено реєстрацію податкових накладних з порушенням термінів реєстрації податкових накладних.

4. ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», постанов НБУ від 14.09.2016 року № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», від 13.12.2016 року № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» в частині ненадходження товарів в законодавчо встановлений термін оплачених у сумі 35 000,00 дол. США за контрактом від 07.10.2016 року № 8-ДН (поставка нафтопродуктів) та 30 500,00 дол. США за контрактом від 07.10.2016 року № 9-ДН.

5. пп. 39.4.2, п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині заниження суми контрольованої операції з урахуванням звіту про контрольовані операції за 2015 рік на загальну суму 513 512,00 гривень.

6. статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Актом планової перевірки встановлено ще деякі порушення, однак позивачем вони не оскаржуються.

ТОВ «МАРГАЗ» надало заперечення від 28.08.2017 року № 371 на вказаний акт планової перевірки (том 3, а.с. 23-66), проте відповідач у листі від 06.09.2017 року № 21175/10/05-99-14-05 зазначив, що висновок акту планової виїзної перевірки відповідає діючому законодавству та залишив його без змін (том 3, а.с. 67-149).

На підставі акту документальної планової виїзної перевірки від 27 серпня 2017 року № 484/05-99-14-15/34440221 відповідачем 08 вересня 2017 року було прийнято податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються позивачем у даній справі:

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 17 000,00 гривень за порушення ч. 13 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (том 3, а.с. 151-152);

- № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 991 578,00 гривень за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (том 3, а.с. 154);

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 4 839,30 гривень за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України (том 3, а.с. 155);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень за порушення пп. 39.4.2, п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України за неподання звіту про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (том 3, а.с. 156-157);

- № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень за порушення пп. 14.1.36, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розділу ІІ, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, розд. V Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року № 20, п. 5, п. 6 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року № 237, Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 21 та 15, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (том 3, а.с. 158-159);

- № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 649 715,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 662 429,00 гривень за порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 187.1 ст. 187, пп. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2 та абз. 1-2 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 3, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п. 2.1, п. 2.4, п. 2.5, п. 2.13 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (том 3, а.с. 160-161);

- № про застосування пені у розмірі 162 668,89 гривень за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з врахуванням постанов НБУ від 14.09.2016 року № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», від 13.12.2016 року № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (том 3, а.с. 162-163).

ТОВ «МАРГАЗ» подано адміністративну скаргу від 22.09.2017 року № 416 (том 3, а.с. 164-206), проте рішенням ДФС України від 06.12.2017 року № 28825/6/99-11-01-01-25 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення (том 3, а.с. 207-236).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

1. Стосовно податкового повідомлення-рішення від 08.09.2017 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 гривень суд зазначає, що актом перевірки (пункт 3.6) було встановлено продаж тютюнових виробів без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами в період з 19.06.2015 року по 26.06.2015 року, що підтверджується фіскальними чеками за вказаний період.

У абзаці першому преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481), із змінами і доповненнями, зазначено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 16 Закону № 481 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Тобто, торгівля тютюновими виробами вважається діяльністю, яка підлягає наявності спеціального дозволу - ліцензуванню.

Законом України №1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014 року передбачено певні заходи щодо забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 5 Закону України № 1669-VII встановлено, що ліцензії та документи дозвільного характеру, видані суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, строк дії яких закінчився у період її проведення, вважаються такими, що продовжили свою дію на період проведення антитерористичної операції.

Згідно з частинами 2-3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1669-VII, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Маріуполь.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Разом з тим, вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція знову включено м. Маріуполь.

Оскільки на дату прийняття спірного повідомлення-рішення від 08.09.2017 року № антитерористична операція тривала, то вказана в акті перевірки ліцензія АЕ № 513660 від 19.06.2014 року на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами продовжила свою дію до моменту придбання наступної ліценції АЖ № 059073 від 25.08.2015 року, тобто, до 25.06.2015 року.

За результатами аналізу вказаних норм суд вважає, що Закон України № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», як помилково вважає відповідач.

Крім того, суд враховує принцип дії закону у часі, оскільки Закон України №1669-VII від 02.09.2014 року був прийнятий пізніше ніж Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, та прийнятий він саме у зв'язку з необхідністю захисту прав та інтересів СПД, що здійснюють господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції.

Наведене також узгоджується з ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі № 812/128/17-а з аналогічним предметом спору.

Зазначене вище також підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 265/13063/17, яка набрала законної сили 05.12.2017 року (том 3, а.с. 237). Вказаною постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно керівника ТОВ «МАРГАЗ» закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судом зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, тому відповідно до положень статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» ліцензія вказаного суб'єкта підприємницької діяльності серії АЕ № 513660 від 19.06.2014 року, строк дії якої закінчився у період проведення антитерористичної операції 19 червня 2015 року вважається такою, що продовжила свою дію. З зазначених причин суд прийшов до висновку про відсутність у діях Латиш Вікторії Леонідівни складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, висновком Донецької Торгово-промислової палати від 28.11.2017 року № 772/1/12.1-21-03 також підтверджено, що якщо строк дії ліцензії або дозвільних документів закінчився у період проведення антитерористичної операції, то вважається таким, що продовжив свою дію. При цьому, додаткових умов (наявність сертифікату про дію обставин непереборної сили) стаття 5 Закону № 1669 не містить (том 3, а.с. 240-241).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 08.09.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

2. Стосовно податкового повідомлення-рішення від 08.09.2017 року № про застосування пені в розмірі 162 668,89 гривень за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР, суд зазначає наступне.

Актом планової перевірки (пункт 3.3) встановлено порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД по взаєморозрахунках позивача з нерезидентом ЗАТ «СевМорНафта» (Білорусь).

Актом перевірки встановлено, що Жовтневою ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області отримано інформацію від ПАТ «ПУМБ» від 04.04.2017 року № КНО-09.1/99 про порушення ТОВ «МАРГАЗ» терміну розрахунку за зовнішньоекономічними імпортними контрактами поставки нафтопродуктів та газу ЗАТ «СевМорНафта» від 07.10.2016 року № 8-ДН (том 4, а.с. 2-14), від 07.10.2016 року № 9-ДН (том 4, а.с. 15-22).

На виконання своїх зобов'язань за контрактом від 07.10.2016 № 8-ДН ТОВ «МАРГАЗ» 01.11.2016 року була здійснена сплата інвойса від 26.10.2016 року № 1 за товар (нафтопродукти) у сумі 35 000,00 дол. США (том 4, а.с. 23). Однак поставка товару з боку ЗАТ «СевМорНафта» в граничні строки - 01.03.2017 року не була здійснена.

Таким чином, згідно контракту від 07.10.2016 року № 8-ДН станом на 31.03.2017 року обліковується прострочена дебіторська заборгованість у сумі 35 000,00 дол. США.

Крім того, перевіркою встановлено, що між позивачем та нерезидентом ЗАТ «СевМорНафта» (Білорусь) було укладено зовнішньоекономічний імпортний контракт поставки газу зрідженого від 07.10.2016 року № 9-ДН.

На виконання своїх зобов'язань за контрактом від 07.10.2016 № 9-ДН ТОВ «МАРГАЗ» 31.10.2016 року була здійснена сплата інвойса № 2 від 26.10.2016 року № 1 за товар (газ) у сумі 35 500,00 дол. США (том 4, а.с. 24). Однак поставка товару з боку ЗАТ «СевМорНафта» в граничні строки - 28.02.2017 року також не була здійснена.

Таким чином, згідно контракту від 07.10.2016 року № 9-ДН станом на 31.03.2017 року обліковується прострочена дебіторська заборгованість у сумі 35 500,00 дол. США.

У зв'язку із порушенням ЗАТ «СевМорНафта» умов контрактів від 07.10.2016 №8-ДН, №9-ДН ТОВ «МАРГАЗ» до Міжнародного арбітражного суду при Білоруській торгово-промисловій палаті подано позов про стягнення заборгованості з ЗАТ «СевМорНафта».

За зовнішньоекономічними імпортними контрактами поставки нафтопродуктів та газу ЗАТ «СевМорНафта» від 07.10.2016 року № 8-ДН, від 07.10.2016 року № 9-ДН висновки Міністерства економічного розвитку на продовження строків розрахунків не надавались.

16.06.2017 року судом при БТПП відкрито провадження за вищевказаним позовом ТОВ «МАРГАЗ» за №1662/46-17, що підтверджується листом МАС при БТПП від 19.06.2017 року №0110/94 (том 4, а.с.26).

16.06.2017 року судом при БТПП відкрито провадження за вищевказаним позовом ТОВ «МАРГАЗ» за №1662/46-17, що підтверджується листом МАС при БТПП від 19.06.2017 року №0110/91 (том 4, а.с. 25).

Позивачем надано рішення Міжнародного арбітражного суду при Білоруській ТПП від 28 лютого 2018 року (том 13, а.с. 135-145). Даним рішенням частково задоволено позов та стягнуто на корить ТОВ «МАРГАЗ» з ЗАТ «СевМорНафта» 33473,75 доларів США, з яких: попередню оплату в сумі 30500,00 доларів США, неустойку в сумі 2973,75 доларів США.

Також позивачем надано рішення міжнародного арбітражного суду при Білоруській ТПП від 23 березня 2018 року (том 13, а.с. 146-156). Даним рішенням частково задоволено позов та стягнуто на корить ТОВ «МАРГАЗ» з ЗАТ «СевМорНафта» 38395,00 доларів США, з яких: попередню оплату в сумі 35000,00 доларів США, неустойку в сумі 3395,75 доларів США.

Економічним судом міста Мінська прийнято заяви позивача про видачу виконавчих документів на примусове виконання вищевказаних рішень міжнародного арбітражу, про що свідчать ухвали від 26 квітня 2018 року № 57-31мз/2018 (том 13, а.с. 161-167) та від 23 травня 2018 року № 58-31мз/2018 (том 13, а.с. 168-170).

Таким чином, позивачем виконано всі, передбачені законодавством вимоги з виконання зовнішньоекономічних імпортних контрактів поставки нафтопродуктів та газу ЗАТ «СевМорНафта» від 07.10.2016 року № 8-ДН, від 07.10.2016 року № 9-ДН.

Статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановами НБУ від 14.09.2016 року № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», від 13.12.2016 року № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України № 185 встановлено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Так, відповідно до статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відтак, факт реєстрації підприємства у податковому органі, що знаходиться в місті Маріуполі звільняє позивача від відповідальності за порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Крім того, висновком Донецької Торгово-промислової палати від 28.11.2017 року № 772/1/12.1-21-03 також підтверджено, що відповідно до частини першої статті 4 Закону України № 185 порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечать цьому Закону (том 3, а.с. 242-244).

Таким чином, зазначений вище Закон і факт знаходження позивача на обліку в зоні проведення АТО - у м. Маріуполі звільняє позивача від відповідальності у вигляді пені.

При цьому, наявність сертифікату про наявність форс-мажорних обставин не є обов'язковою, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїй постанові від 22.05.2017 року № К/800/105/16 (головуючий - Нечитайло О.М.), якою скасував постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2015 року у справі № 805/2192/15-а з аналогічним предметом спору (головуючий - Голубова Л.Б.).

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 08.09.2017 року № про застосування пені в розмірі 162 668,89 гривень за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» також підлягає скасуванню.

3, 4, 5. Стосовно податкових повідомлень-рішень від 08.09.2017 року № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 991 578,00 гривень за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень за порушення пп. 14.1.36, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 розділу ІІ, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, розд. V Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року № 20, п. 5, п. 6 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, п. 5 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року № 237, Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 21 та 15, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 649 715,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 662 429,00 гривень за порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 187.1 ст. 187, пп. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2 та абз. 1-2 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 3, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п. 2.1, п. 2.4, п. 2.5, п. 2.13 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 суд зазначає наступне.

Вказані три податкових повідомлення-рішення прийняті відповідачем з причин безтоварності (нереальності) господарських операцій позивача з його контрагентами: ТОВ «Хеджер груп», ТОВ «Сангрейн Інвест», ТОВ «Авреол», ТОВ «ЗерноАгроТрейд», ТОВ «АргоСпецТорг», ТОВ «Інженерна компанія «Самара», ТОВ «ОСКАР СВ», ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС», ТОВ «Артрікс Трейд», ТОВ «Елмет», ТОВ «Конкорд СТС», ТОВ «Авангрд Инвест».

Крім того, відповідачем встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ через помилково двічі виписну податкову накладну на адресу ТОВ «Маст-Буд» по одній і тій же операції (том 9, а.с. 107-112), а також завищення власних витрат на капітальний ремонт будівлі позивача. Стосовно завищення витрат на капітальний ремонт, позивачем зменшено позовні вимоги в цій частині в заяві від 05 червня 2018 року (том 13, а.с. 123-129).

Аналогічні порушення встановлено також по контрагенту ТОВ «Авангард Інвест», оскільки по товарам, отриманим від вказаних контрагентів наявний обрив ланцюга.

В податковому повідомленні-рішенні № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень, крім сум, донарахованих по нікчемним угодам також містяться суми податку на прибуток в розмірі 1 637 228,00 гривень донараховані згідно зовнішньоекономічного експортному контракту укладеному між позивачем та LAUFFER S.A. (торгівельна країна Швейцарія) в результаті завищення витрат у сумі 9 095 712,00 гривень (том 1, а.с. 140-144).

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України)

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування податком на прибуток підприємств є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За вимогами п. 137.1 ст. 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1-44.2 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об'єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що 15.10.2015 року між ТОВ «Хеджер груп» (Постачальник) та ТОВ «МАРГАЗ» (Покупець) укладено договір поставки №1510МГ-1/2015 (том 4, а.с.28-30). Згідно з умовами договору ТОВ «Хеджер груп» зобов'язується продати, а ТОВ «МАРГАЗ» зобов'язується прийняти та оплатити товар олія соняшникова, нерафінована не виморожена (пресована). Умови поставки товару, кількість товару, термін поставки товару визначається сторонами у специфікаціях, які укладаються на кожну партію товару.

На виконання умов договору між сторонами були укладені специфікації №1 від 15.10.2015р., №2 від 23.11.2015р., №3 від 28.12.2015р. (том 4, а.с. 31-33).

Для забезпечення зберігання та завантаження товару ТОВ «МАРГАЗ» укладено з ТОВ «АГРОАЛЬЯНС ГРУП» договір зберігання №15/2910-1 від 29.10.2015р. з додатковими угодами (том 4, а.с. 83-89).

На виконання умов договору по факту здійснення господарських операцій сторонами були оформлені та підписані наступні первинні документи на отримання олії соняшникової, нерафінованої не вимороженої (пресованої): видаткові накладні від 29.10.2015р. №27, від 05.11.2015р. №3, від 26.11.2015р. №39, від 28.12.2015р. №42; акти приймання-передачі від 29.10.2015р., 05.11.2015р., 26.11.2015р., 28.12.2015р.

На підставі належним чином оформлених сторонами первинних документів постачальником ТОВ «Хеджер груп» були виписані та зареєстровані у ЕРПН наступні податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних: №9 від 29.10.2015р., №1 від 05.11.2015р., №10 від 26.11.2015р., №3 від 28.12.2015р. (том 4, а.с. 35-50).

Слід зазначити, що ТОВ «МАРГАЗ» 05.11.2015р. повернув ТОВ «Хеджер груп» товар - олію соняшникову у кількості 26,4 тон на загальну суму 525 285,00 грн. з ПДВ. На повернення товару ТОВ «Хеджер груп» склав розрахунок коригування до податкової накладної №9 від 29.10.2015р. (том 4, а.с. 41).

На повернення товару постачальнику видано акт прийому-передачі зі зберігання від 05.11.2015р. (том 4, а.с. 43).

Вказане від'ємне коригування податкового кредиту на суму 87 547,59 грн. ПДВ не враховано відповідачем.

Також 20.11.2015р. року між ТОВ «Хеджер груп» (Постачальник ) та ТОВ «МАРГАЗ» (Покупець) укладено договір поставки № 2011М/2015 (том 4, а.с. 51-52). Згідно з умовами договору ТОВ «Хеджер груп» зобов'язується передати у власність ТОВ «МАРГАЗ», а ТОВ «МАРГАЗ» зобов'язується прийняти та оплатити шрот соняшниковий. Умови поставки товару, кількість товару, термін поставки товару визначається сторонами у специфікаціях, які укладаються на кожну партію товару.

На виконання умов договору між сторонами були укладені специфікації №1 від 20.11.2015р., №2 від 28.01.2016р., №3 від 26.04.2016р., а також доповнення №1 від 21.03.2016р. до специфікації №2 від 28.01.2016р., доповнення №2 від 20.04.2016р. до специфікації №2 від 28.01.2016р., доповнення №3 від 29.04.2016р. до специфікації №2 від 28.01.2016р. (том 4, а.с. 54-60).

На виконання умов договору по факту здійснення господарських операцій сторонами були оформлені та підписані наступні первинні документи на отримання шроту соняшникового: видаткові накладні від 26.11.2015р. №38, від 16.12.2015р. №41, від 29.01.2016р. №2, від 26.04.2016р. №49 (том 4, а.с. 61-69).

На виконання п. 4.5 договору поставки №2011М/2015 від 20.11.2015р. до видаткової накладної №2 від 29.01.2016р. були складені акти перерахунку вартості постачання шроту соняшникового від 22.03.2016р., від 20.04.2016р., від 29.04.2016р. (том 4, а.с. 73,75,77).

На підставі належним чином оформлених сторонами первинних документів Постачальником ТОВ «Хеджер груп» були належним чином виписані та зареєстровані у ЕРПН наступні податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних №9 від 26.11.2015р., №2 від 16.12.2015р., №2 від 29.1.2016р., №25 від 22.03.2016р., №15 від 20.04.2016р., №14 від 26.04.2016р., №16 від 29.04.2016р. (том 4, а.с. 62,66,70,74,78).

Вказане від'ємне коригування податкового кредиту на суму 51 021,19 грн. ПДВ не враховано відповідачем.

Відвантаження товару здійснювалось із місця зберігання товару (складу за адресою: м. Слов`янськ, вул. Свободи, 85), що підтверджується відповідними актами прийому-передачі від 02.11.2015, від 30.11.2015, від 07.12.2015, від 11.12.2015, від 17.12.2015, від 14.12.2015, від 19.02.2016, від 26.02.2016, від 22.03.2016, від 31.03.2016, від 01.04.2016, від 01.04.2016, від 18.04.2016, від 29.04.2016 (том 4, а.с. 92-116) .

Придбаний у ТОВ «Хеджер груп» товар був реалізований наступним чином:

Олія соняшникова, нерафінована не виморожена (пресована):

1) Нерезиденту - LAUFFER INTERNATIONAL за контрактом №MG 16/10/15 від 16.10.2015р., що підтверджується залізничними накладними від 02.11.2015 року №49662687, №49662604, №49662471, №49662372, актом б/н від 16.11.2015р., ВМД 50405002/2015/107505 (том 4, а.с. 117-131);

2) Нерезиденту - ОСОБА_11 за контрактом №Р572870/1604027 від 25.03.2016р., що підтверджується залізничними накладними від 14.12.2015 року №50654391, від 01.04.2016 року №531490092, ВМД 504050000/2016/102574 (том 4, а.с. 159-174);

3) Резиденту - ПАТ «Маріупольгаз» за контрактом №2804/6 від 28.04.2016р., що підтверджується видатковою накладною №473 від 29.04.2016р.(том 4, а.с. 176-182).

Шрот соняшниковий реалізовано:

1) Нерезиденту - ООО «Агрофид» за контрактом №23/11/15-1 від 23.11.2015р., що підтверджується залізничними накладними від 30.11.2015 №50321702, №50321884, №50321843, №50321975, №50321777, №50321876, від 26.02.2016 №52305760, актами приймання-передачі б/н від 04.12.2015, б/н від 02.03.2016, ВМД 700050000/2015/003190, ВМД 700050000/2016/000563 (том 5, а.с. 129-171).

2) Нерезиденту - ООО «РосБелПолоцк Агро» за контрактом №27/11/15-2 від 27.11.2015р., що підтверджується залізничними накладними від 07.12.2015 №50482884, №504833353, від 11.12.2015 №50578491, №50578418, від 17.12.16 №50717743, №50713502, №50717750, №50717768, актами приймання-передачі б/н від 12.12.2015, б/н від 18.12.2015, б/н від 24.12.2015, ВМД 700050000/2015/003308, ВМД 700050000/2015/003397, ВМД 700050000/2015/003487 (том 5, а.с. 73-94).

3) Нерезиденту - ООО «Росбелтрейд» за контрактом №02/02/16-1 від 02.02.2016р., що підтверджується залізничною накладною від 19.02.16 №52130275, актом приймання-передачі б/н від 25.02.2016, ВМД 700050000/2016/000480 (том 5, а.с. 46-54).

4) Нерезиденту - ООО «Илкомгрупп» за контрактом №17/03/16-1 від 17.03.2016р., що підтверджується залізничними накладними від 22.03.16 №52904364, від 31.03.16 №53114856, від 01.04.16 №53144697, від 29.04.16 №53839346, актами приймання-передачі б/н від 27.03.2016, б/н від 03.04.2016, б/н від 05.04.2016, б/н від 03.05.2016, ВМД 700050000/2016/000851, ВМД 700050000/2016/983, ВМД 700050000/2016/001003, ВМД 700050000/2016/001372 (том 4, а.с. 203-250, том 5, а.с. 1-45, 55-72).

5) Нерезиденту - ООО «Саратовский Птицекомбинат Курников» за контрактом №15/04/16 від 15.04.2016р., що підтверджується залізничною накладною від 18.04.16 №53565776, актом приймання-передачі б/н від 21.04.2016, ВМД 700050000/2016/001205 (том 4, а.с. 183-190).

Стосовно взаємовідносин позивача та ТОВ «Інженерна компанія «САМАРА» судом встановлено, що вказані суб'єкти здійснюють господарську діяльність по постачанню природного газу за нерегульованим тарифом.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 80 від 09.10.2014 року товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерна компанія «Самара» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом на території України строком дії п'ять років (том 6, а.с. 2).

ТОВ «МАРГАЗ» здійснює господарську діяльність по постачанню природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом на підставі ліцензії виданої НКРЕ серія АВ №527137 від 18.03.2010 року та серія АЕ № 295525 від 23.03.2015 року (том 6, а.с. 3-4).

Здійснення господарської діяльності з постачання природного газу за нерегульованим тарифом відбувається з дотриманням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, затверджених постановою НКРЕ №10 від 13.01.2010 року.

23.01.2015 року між ТОВ «Інженерна компанія «Самара» (Постачальник) та ТОВ «МАРГАЗ» (Покупець) укладено договір №С-01/15 поставки природного газу, згідно якого постачальник зобов'язується поставити покупцю для подальшої реалізації природний газ в обсязі, встановленому п. 3.6. цього договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (том 6, а.с. 5-7).

Пунктом 2.2.4 договору сторони передбачили, що покупець зобов'язується за необхідності укласти договори на транспортування газу з газотранспортними та газорозподільними підприємствами НАК «Нафтогаз України».

У п. 3.6. цього договору сторони погодили кількість газу, що підлягає передачі постачальником покупцю за договором в період лютого 2015р. у обсязі 2500,00 тис. куб. м.

На виконання вищевказаних умов договору постачальник передав, а покупець прийняв у лютому 2015 року природний газ у загальному обсязі 2 500,00 тис. м. куб на загальну суму 15 100 200,00 грн. (в тому числі ПДВ 2 516 700,00 грн.), що підтверджується актом прийому-передачі природного газу № 1 від 28.02.2015р. та актом приймання-передачі фактичних обсягів природного газу від 28.02.2015р. (том 6, а.с.9-10).

На виконання умов договору ТОВ «МАРГАЗ» здійснило передплату за природний газ (платіжні доручення від 28.01.2015 №150, від 29.01.2015 №155, від 30.01.2015 №159, від 02.02.2015 №160, від 09.02.2015 №208, від 16.02.2015 №222) (том 13, а.с. 171-176).

ТОВ «Інженерна компанія «Самара» були складені та зареєстровані в ЄРПН наступні податкові накладні: №1 від 28.01.2015, №2 від 29.01.2015, №3 від 30.01.2015, №1 від 02.02.2015, №2 від 09.02.2015, №3 від 16.02.2015 (том 6, а.с. 55-60).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань відомості щодо ТОВ «Інженерна компанія «Самара» підтверджено (том 6, а.с 68).

Відповідно до п. 1.7 Правил користування природним газом для забезпечення розподілу /транспортування природного газу постачальник природного газу за нерегульованим тарифом або його споживачі укладає з газорозподільним/газотранспортним підприємством договори на розподіл /транспортування відповідно до типових договорів.

Наступна реалізація придбаного у ТОВ «Інженерна компанія «Самара» газу підтверджується актами прийому-передачі третім особам (том 10, а.с. 18-231, том 11, а.с. 1-144) та Х-звітами.

Між ТОВ «Маргаз» (Замовник) та ПАТ «Маріупольгаз» (Газорозподільне підприємство) був укладений типовий договір на розподіл природного газу № 08/115-14 від 03.01.2014 року (том 6, а.с. 13-16). За умовами договору (п.2.1.) газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Пункти призначення з переліком комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання визначені сторонами у додатку до договору (том 6, а.с. 17).

Підставою для транспортування природного газу (п. 3.2. договору) є підтверджені в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України місячні обсяги природного газу в постачальника, виділені для забезпечення об'єктів споживачів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 1998 року №1173 «Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу» Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» є головним оператором всієї газотранспортної системи України (далі - Оператор ЄГТСУ).

Саме Оператор ЕГТСУ під час затвердження планового місячного розподілу постачання природного газу споживачам підтверджує наявність у постачальника документально підтвердженого обсягу природного газу (ресурсу).

На виконання умов договору розподілу природного газу сторонами було складено акт здачі-прийомки послуг з транспортування газу № 02 від 28.02.2015р. про те, що ПАТ «Маріупольгаз» здійснило по своїх мережах транспортування до споживачів природного газу в обсягах 1 278,888 тис. м. куб. та складено реєстр поставки природного газу промисловим споживачам постачальником ТОВ «МАРГАЗ» газовими мережами ПАТ «Маріупольгаз» у лютому 2015 року та реєстр фактичних протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ «Маріупольгаз» підприємствам, що уклали договори з ТОВ «МАРГАЗ» у лютому 2015 року які розроблені на підставі планового розподілу постачання природного газу споживачам затвердженого Оператором ЕГТСУ та показів комерційних вузлів обліку газу споживачів (том 6, а.с. 44).

Відповідно до п. 1.7. Правил користування природним газом споживачі ТОВ «МАРГАЗ» самостійно укладали договори на транспортування природного газу магістральними трубопроводами з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».

Зазначеними вище документами підтверджується наявність у ТОВ «МАРГАЗ» кількості природного газу в обсязі 1 278,888 тис. м.куб.

Решта природного газу закупленого позивачем у ТОВ «Інженерна компанія САМАРА» у обсязі 1 622,393 тис. куб. м. була передана ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» для закачування шляхом заміщення до ПСГ в лютому 2015 року.

Зазначене підтверджується договором № від 16.04.2014 року на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу укладеним між ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» (Виконавець) та ТОВ «МАРГАЗ» (Замовник) відповідно до якого Виконавець зобов'язується протягом строку, визначеного договором, зберігати в підземному сховищі газу (ПСГ) природний газ, у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, та повернути замовнику газ у кількості, визначеній у Договорі, а замовник зобов'язується внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені строки (том 13, а.с. 177-181).

Відповідно до п. 2.8. договору приймання-передача газу при закачуванні або відборі в/із ПСГ здійснюється сторонами в загальному потоці на газовимірювальних станціях ПСГ. П. 2.1. передбачено, що виконавець здійснює облік газу, що закачується або відбирається в/із ПСГ. Місячний обсяг газу, що передається сторонами при закачуванні або відборі в/із ПСГ у відповідному місяці підтверджується диспетчерською службою виконавця. П. 2.12 передбачає, що обсяг газу, що передається сторонами при його закачуванні або відборі в / із ПСГ у відповідному місяці оформляється актом приймання-передачі газу.

На виконання умов договору ТОВ «УКРТРАНСГАЗ» та ТОВ «МАРГАЗ» було підписано акт приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ № 21/03-15 від 28.02.2015р., про те, що згідно договору на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу від 16.04.2014р. № ТОВ «МАРГАЗ» передало, а ПАТ « УКРТРАНСГАЗ» прийняло і здійснило закачування шляхом заміщення до ПСГ в лютому 2015р. природного газу в обсязі 1 622,393 тис. куб. м. (том 13, а.с. 182).

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Авреол» судом встановлено, що 10.11.2016 року між ТОВ «МАРГАЗ» (Покупець) та ТОВ «Авреол» (Постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №10-11-2016-АВ-2 (том 6, а.с. 70-72).

Сторонами даної угоди підписано специфікації № 1, № 2 про постачання пшениці 2016 року врожаю 2016 року в загальній кількості 7700 тон, згідно якого Постачальник зобов'язувався передати у встановлені договором терміни товар у власність Покупця на умовах DAP, EXW, а Покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

Так, на виконання умов договору поставки від 10.11.2016 №10-11-2016-АВ-2 ТОВ «Авреол» виписав наступні документи: видаткові накладні №10 від 03.12.16, №14 04.12.16, №18 від 06.12.16, №20 від 07.12.16, №26 від 10.12.16, №31 від 13.12.16, №32 від 13.12.16, №38 від 15.12.16, №39 від 15.12.16, №42 від 17.12.16, №43 від 17.12.16, №50 від 21.12.16, №53 від 22.12.16, №66 від 27.12.16; рахунки на оплату №4 від 03.12.16, №9 від 04.12.16, №13 від 06.12.16, №16 від 07.12.16, №23 від 10.12.16, №30 від 13.12.16, №31 від 13.12.16, №37 від 15.12.16, №38 від 15.12.16, №41 від 17.12.16, №42 від 17.12.16, №49 від 21.12.16, №52 від 22.12.16, №65 від 27.12.16; посвідчення про якість зерна, картки аналізу зерна (том 6, а.с. 75-169), податкову накладну №31 від 30.12.2016 (том 6, а.с. 169).

Згідно договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 25.11.2016 року № 2511/206, укладеного між ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» та ТОВ «Авреол» ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» здійснив транспортно-експедиційне обслуговування товару ТОВ «Авреол» (том 6 а.с. 170-173).

Оплата за отриману пшеницю відбулася частково 3931290,00 гривень (том 6, а.с. 174).

Листом від 21.06.2017 року № 2107 ТОВ «Авреол» сповістило позивача про права вимоги за договором від 10.11.2016 року №10-11-2016-АВ-2 належать ТОВ «СОЛОР АГРО ТОРГ» згідно договору про відступлення права вимоги від 17.04.2017 року № 170417 (том 6, а.с. 178-180).

Відомості стосовно ТОВ «Авреол» також підтверджені у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 6, а.с. 175-177).

Крім того, 01.11.2016 року між ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» та ТОВ «МАРГАЗ» укладено договір поставки № 01-11.2016-ЗТ.2, згідно якого ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» зобов'язується передати, а ТОВ «МАРГАЗ» зобов'язується прийняти та оплатити товар (сільськогосподарську продукцію). Асортимент, кількість, вимоги до якості, умови поставки товару визначається сторонами у специфікаціях № 1-7, які укладаються на кожну партію товару (том 6, а.с. 184-191).

На виконання вказаного договору ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» виписав на адресу ТОВ «Маргаз»: видаткові накладні №28 від 22.11.16, №29 від 22.11.16, №36 від 25.11.16, №48 від 30.11.16, №50 від 01.12.16, №50 від 03.01.17, №52 від 17.01.17, №51 від 17.01.17;

податкові накладні №7 від 22.11.16, №8 від 22.11.16, №13 від 25.11.16, №25 від 30.11.16, №12 від 01.12.16, №1 від 03.01.17, №2 від 17.01.17, №3 від 17.01.17, посвідчення якості зерна (том 6, а.с. 195-244).

Оплату частково підтверджує роздруківка руху коштів обслуговуючого банку (том 6, а.с. 249, том 7, а.с. 8).

Листом від 13.04.2017 року № 123 ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» повідомило позивача про права вимоги за договором від 10.11.2016 року №10-11-2016-АВ-2 належать ТОВ «СОЛОР АГРО ТОРГ» згідно договору про відступлення права вимоги від 10.04.2017 року № 100417 (том 7, а.с. 5-7).

Відомості стосовно ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» підтверджені в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 7, а.с. 2-4).

ТОВ «МАРГАЗ» для подальшої реалізації товару було укладено з ТОВ «Агро Спец Торг» договір комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції № 0211 від 02.11.2016р. (том 7, а.с. 63-64).

Згідно з умовами договору ТОВ «МАРГАЗ» доручає, а ТОВ «Агро Спец Торг» зобов'язується здійснити від свого імені та за рахунок ТОВ «МАРГАЗ» угоду з продажу сільськогосподарської продукції за межами України. Номенклатура, кількість, мінімальна ціна та умови поставки продукції (кукурудза та пшениця) визначаються у специфікаціях (том 7, а.с. 68-73).

Для подальшої реалізації товару, отриманого у ТОВ «ЗЕРНО АГРО ТРЕЙД» між ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Агро Спец Торг» до договору комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції № 0211 від 02.11.2016 було укладено специфікації №1 від 02.11.2016, №2 від 06.11.2016, №5 від 27.11.2016, №6 від 09.12.2016, №12 від 17.01.2017 року.

Переданий на комісію товар ТОВ «Агро Спец Торг» отримав згідно актів прийому-передачі: №1 від 22.11.16р. до специфікації №1 від 02.11.16р., №1 від 25.11.16р. до специфікації №2 від 25.11.16р., №1 від 01.12.16р. до специфікації №2 від 25.11.16р., №1 від 15.12.16р. до специфікації №6 від 09.12.16р., №2 від 23.01.17р. до специфікації №6 від 09.12.16р., №7 від 03.01.17р. до специфікації №5 від 27.11.16р., №8 від 17.01.17р. до специфікації №5 від 27.11.16р., №1 від 17.01.17р. до специфікації №12 від 17.01.17р.

Отриманий для подальшої реалізації товар ТОВ «Агро Спец Торг» реалізував на експорт, що підтверджується наданими до перевірки звітом комісіонера та ВМД №504020000/2016/005288, №504020000/2016/005524, №700120003/2016/005661, №700120003/2017/000349, №504020000/2017/000534, №504020000/2017/000916, №700120003/2017/000237, №700120003/2017/000357, №504020000/2017/000988 (том 7, а.с. 82-230).

Крім того, на підтвердження реальності укладених угод позивачем надано договори, укладені з підприємствами-експедиторами, що підтверджують відправлення сільгосппродукції в порту - ТОВ «УТА Логістік» (договір транспортно-експедиторського обслуговування від 04.11.2016р. № 04-1/11-16, від 23.12.2016р. № 23-2/12-16 (том 8, а.с. 2-45) та ТОВ «Аскет шиппінг» (договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 10.11.2016р. № 59-Н) (том 8, а.с. 70-80).

Оплата товару підтверджена роздруківкою руху коштів обслуговуючого банку (том том 7, а.с. 241-243).

Відомості стосовно комісіонера ТОВ «Агро Спец Торг» підтверджені в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 7, а.с. 244-246).

Також судом встановлено, що 04.11.2016 року між позивачем та ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» укладено договір поставки № 04.11.2016 CI (том 7, а.с. 10-12).

Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» зобов'язується передати, а ТОВ «МАРГАЗ» прийняти та оплатити товар (сільськогосподарську продукцію). Асортимент, кількість, вимоги до якості, умови поставки товару визначається сторонами у специфікаціях, які укладаються на кожну партію товару.

На виконання умов договору між сторонами були укладені специфікація №1 від 04.11.2016р., №2 від 29.12.2016, №3 від 29.12.2016, №4 від 29.12.2016 (том 7, а.с. 13-16).

По факту здійснення господарських операцій сторонами були оформлені та підписані видаткові накладні на отримання товару №108 від 25.11.2016р., №114 від 30.12.2016р., №115 від 30.12.2016р., №116 від 30.12.2016р. та виписані податкові накладні №13 від 25.11.2016р., №2 від 30.12.2016р., №4 від 30.12.2016р. №3 від 30.12.2016р. (том 7, а.с. 18-54).

Для подальшої реалізації товару, отриманого у ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ», ТОВ «МАРГАЗ» було укладено з ТОВ «Агро Спец Торг» зазначений вище договір комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції № 0211 від 02.11.2016р. (том 7, а.с. 63-64).

Згідно з умовами договору ТОВ «МАРГАЗ» доручає, а ТОВ «Агро Спец Торг» зобов'язується здійснити від свого імені та за рахунок ТОВ «МАРГАЗ» угоду з продажу сільськогосподарської продукції за межами України. Номенклатура, кількість, мінімальна ціна та умови поставки продукції визначаються також у специфікаціях.

На виконання контракту до договору комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції №0211 від 02.11.2016 було укладено специфікації №2 від 06.11.2016, №9 від 29.12.2016, №10 від 29.12.2016, №11 від 29.12.2016 (том 7, а.с. 69, 77, 78, 79).

Переданий на комісію товар ТОВ «Агро Спец Торг» отримав згідно актів прийому-передачі: №1 від 25.11.16р. до специфікації №2 від 25.11.16р.; №1 від 30.12.16р. до специфікації №9 від 29.12.16р.; №1 від 23.01.17р. до специфікації №11 від 23.01.17р.; №1 від 21.02.17р. до специфікації №10 від 29.12.16р.

Отриманий для подальшої реалізації товар ТОВ «Агро Спец Торг» реалізував на експорт, що підтверджується наданими до перевірки звітом комісіонера та ВМД №504020000/2016/005524, №700120003/2017/000065, №700120003/2017/000348, №700120003/2017/000710 (том 7, а.с. 82-230).

Оплата товару підтверджена роздруківкою руху коштів обслуговуючого банку (том том 7, а.с. 55).

Відомості стосовно комісіонера ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» підтверджені в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 7, а.с. 58-61).

Крім того, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ОСКАР СВ» (Продавець) та ТОВ «МАРГАЗ» (Покупець) 21.10.2014 року було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №10-06СВ, відповідно до умов якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти нафтопродукти, у подальшому іменовані як товар, номенклатура, кількість, ціна котрих визначається в специфікаціях до цього договору (том 8, а.с. 92-95).

На виконання умов договору між сторонами були укладені:

- Додаткова угода-специфікація б/н від 16.04.2015р. у якій сторони погодили наступну номенклатуру та кількість товару: бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С - 23122л на загальну суму 303591,86 грн. з ПДВ; бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас D - 14988л на загальну суму 198123,58 грн. з ПДВ (том 8, а.с. 96).

- Додаткова угода-специфікація б/н від 30.04.2015р. у якій сторони погодили наступну номенклатуру та кількість товару: бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас D - 38040л на загальну суму 603010,08 грн. з ПДВ (том 8, а.с. 97).

- Додаткова угода-специфікація б/н від 19.06.2015р. у якій сторони погодили наступну номенклатуру та кількість товару: бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С - 26150л на загальну суму 359924,00 грн. з ПДВ та бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас D - 12090л на загальну суму 170227,20 грн. з ПДВ (том 8, а.с. 98).

- Додаткова угода-специфікація б/н від 27.08.2015р. у якій сторони погодили наступну номенклатуру та кількість товару: бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С -30210л на загальну суму 375208,20 грн. з ПДВ, бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас D - 8030л на загальну суму 100375,00 грн. з ПДВ (том 8, а.с. 99).

На підтвердження поставки нафтопродуктів за вказаним договором поставки від 21.10.2014р. №10-06СВ було складені видаткові накладні №РН-0000144 від 16.04.2015р., №РН-0000167 від 30.04.2015р., №РН-0000221 від 19.06.2015р., №РН-0000302 від 27.08.2015р., податкові накладні від 30.06.2015р. № 73, від 27.08.2015р. № 61, від 19.06.2015р. № 32, від 14.04.2015р. № 19, від 28.04.2015р. № 42.

На підтвердження транспортування товару надані товарно-транспортні накладні (форма № 1-ТТН (нафтопродукт): №56/17 від 16.04.2015р., №80/1 від 30.04.2015р., №106 від 19.06.2015р., №176 від 27.08.2015р. (том 8, а.с. 100-120).

Отриманий товар був оприбуткований на АЗС ТОВ «МАРГАЗ» для подальшої роздрібної реалізації. В подальшому товару було реалізовано на АЗС, що підтверджується звітами з фіскальної пам`яті РРО, угодами з покупцями та видатковими накладними (том 8, а.с. 230-250, том 9, а.с. 1-18).

Також між позивачем (Покупець) та ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС» (Продавець) 23.09.2014 року було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 09-88Н, відповідно до умов якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти нафтопродукти, у подальшому іменовані як товар, номенклатура, кількість, ціна котрих визначається в специфікаціях до цього договору (том 8, а.с. 132-136).

На виконання умов договору між сторонами також були укладені:

- Додаткова угода-специфікація б/н від 21.10.2015р. у якій сторони погодили наступну номенклатуру та кількість товару: бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С - 28280л на загальну суму 365377,60 грн. з ПДВ та бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас D - 10150л на загальну суму 131950,00 грн. з ПДВ (том 8, а.с. 136).

- Додаткова угода-специфікація б/н від 11.11.2015р. у якій сторони погодили наступну номенклатуру та кількість товару бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С - 26220л на загальну суму 339811,20 грн. з ПДВ та бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас D - 12020л на загальну суму 156740,80 грн. з ПДВ (том 8, а.с. 137).

На підтвердження поставки нафтопродуктів за договором поставки нафтопродуктів від 23.09.2014р. №09-88Н було складені видаткові накладні №РН-0000340 від 21.10.2015р., №РН-0000355 від 11.11.2015р.,товарно-транспортні накладні (форма № 1-ТТН (нафтопродукт): №192 від 21.10.2015р., №202 від 11.11.2015р. та податкові накладні від 20.10.2015р. № 19, від 10.11.2015р. № 4 (том 8, а.с. 138-149).

Оплата товару підтверджена роздруківкою руху коштів обслуговуючого банку (том том 8, а.с. 152).

Отриманий товар був оприбуткований на АЗС ТОВ «МАРГАЗ» для подальшої роздрібної реалізації. В подальшому товару було реалізовано на АЗС, що підтверджується звітами з фіскальної пам`яті РРО, угодами з покупцями та видатковими накладними (том 8, а.с. 230-250, том 9, а.с. 1-18).

Відомості стосовно ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС» підтверджені в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 8, а.с. 153-155).

Представники відповідача зазначили, що ТОВ «ОСКАР СВ» та ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС» є реальними підприємствами, однак стосовно їх контрагент ПП «Аріс» виготовляв неякісний бензин, про що начебто наявний вирок суду.

Також 15.01.2016р. між ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «АРТРІКС ТРЕЙД» укладено договір поставки нафтопродуктів № 04-15-01, відповідно до умов якого, ТОВ «АРТРІКС ТРЕЙД» зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність позивача, а ТОВ «МАРГАЗ» зобов'язується оплатити та прийняти скраплений газ, кількість, ціна, строки та умови постачання яких вказується у специфікаціях, які оформлюються на кожну окрему партію скрапленого газу (том 8, а.с. 157-161).

На виконання умов договору між сторонами були укладені специфікації №1 від 21.01.2016р., №2 від 11.02.2016р., №3 від 18.02.2016р., №4 від 27.02.2016р.(том 8, а.с. 162-165).

Крім того, ТОВ «МАРГАЗ» уклало договір з ЧП «Донгазтрейд» про надання транспортних послуг №1 від 11.01.2016р. для доставки товару за місцезнаходженням позивача до м. Маріуполь (том 8, а.с. 205-209).

Поставка скрапленого газу за договором поставки №04-15-01 від 15.01.2016р. підтверджується наступними первинними документами: видаткові накладні №75 від 21.01.2016р., №81 від 22.01.2016р., №86 від 23.01.2016р., №32 від 12.02.2016р., №66 від 18.02.2016р., №100 від 27.02.2016р.; ТТН №21-01-4 від 21.01.16р., №21-01-5 від 21.01.16р., №121 від 12.02.2016р., №144 від 18.02.2016р., №174 від 27.02.2016р. (том 8, а.с. 166-188) та податкові накладні від 21.01.2016р. № 81, від 22.01.2016р. № 88, від 23.01.2016р. № 92, від27.02.2016р. № 134, від 12.02.2016р. № 41, від 18.02.2016р. № 75 (том 8, а.с. 214-219).

У подальшому придбаний газ був реалізований:

- ПП «Донгазтрейд» (договір № 4/2016-СГ від 19.01.2016р., специфікація № 1 від 22.01.2016р. на умовах самовивозу, специфікація № 2 від 23.01.2016р. на умовах самовивозу, видаткова накладна № 13 від 22.01.2016р., видаткова накладна № 14 від 23.01.2016р., довіреність № 4 від 22.01.2016р.) (том 8, а.с. 195-204).

- ТОВ «ТОП-СЕРВІС» (договір № 7/2015-СГ від 01.01.2015р., до додаткова угода № 1 від 03.02.2016р., додаткова угода № 1а від 31.12.2015р., специфікація № 22 від 21.01.2016р., видаткова накладна № 12 від 22.01.2016р., довіреність № 1 від 22.01.2016р.) (том 13, а.с. 220-221).

- через мережу заправних станцій (том 8, а.с. 230-250, том 9, а.с. 1-18).

Оплата товару підтверджена роздруківкою руху коштів обслуговуючого банку (том том 8, а.с. 224).

Відомості стосовно комісіонера ТОВ «АРТРІКС ТРЕЙД» підтверджені в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 8, а.с. 225-229).

Крім того, 01.07.2015р. між позивачем (Покупець) та ТОВ «Елмет» (Постачальник) було укладено договір № СН-10, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити протектори ПМ-10У, електроди-заземлювачі анодні типу ЕФС-Б за цінами та в кількості, асортименті, в строки та на умовах згідно специфікацій до цього договору (том 9, а.с. 20-24).

Поставка товару за договором № СН-10 від 01.07.2015р. підтверджується наступними первинними документами: видаткові накладні №54 від 17.11.2015р., №51 від 06.11.2015р., прибуткова накладна № 2124 від 17.11.2015р., рахунок-фактура № 213 від 10.11.2015р., № 172 від 03.11.2015р. та податковими накладними від 13.11.2015р. № 17, від 04.11.2015р. № 3 (том 9, а.с. 25-32).

Оплата товару підтверджена роздруківкою руху коштів обслуговуючого банку (том том 9, а.с. 46).

Судом встановлено, що 03.06.2016р. між ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Конкорд СТС» укладено договір № СН-35, відповідно до умов якого ТОВ «Конкорд СТС» зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у специфікаціях до цього договору, поставити ТОВ «МАРГАЗ», а ТОВ «МАРГАЗ» зобов'язується оплатити та прийняти фітинги стальні, запірну арматуру та інші товари (том 9, а.с. 48-50).

На виконання цього договору між сторонами, була укладена специфікація № 4 від 05.09.2016р., в якій були визначені наступна номенклатура, кількість, ціна та сума товару: Кран шар. муфт. KOER Ду15; Кран шар. муфт. KOER Ду20; Кран шар. муфт. KOER Ду25; Кран шар. муфт. KOER Ду32(том 9, а.с. 51).

На підтвердження поставки ТМЦ за договором від 03.06.2016р. №СН-35 між покупцем ТОВ «МАРГАЗ» та продавцем ТОВ «Конкорд СТС» складена видаткова накладна №РН-00232 від 06.09.2016р. та податкова накладна від 06.09.2016р. № 6 (том 9, а.с. 53,56).

В подальшому отримані у ТОВ «КОНКОРД СТС» ТМЦ були оприбутковані на склад, передані під звіт матеріально-відповідальним особам та використані при виконання будівельно-монтажних робіт, що підтверджують належним чином оформлені акти виконаних робіт (том 9, а.с. 57-58).

Оплата підтверджена роздруківкою обслуговуючого банку (том 9, а.с. 59).

Представники відповідача в судовому засіданні наголошували про стан 9 «відсутність ТОВ «КОНКОРД СТС» за юридичною адресою» та про відсутність документів, що підтверджують якість, придбаного в Чехії крану, арматури, проте, позивачем надано сертифікат відповідності від 22.05.2016р. (том 9, а.с. 54).

Таким чином, позивачем підтверджено реальність угод з зазначеними вище контрагентами.

Суд не бере до уваги ухвали місцевих судів у кримінальних справах, на які посилається відповідач у акті перевірки, оскільки обвинувальних вироків у кримінальних справах не винесено. Тільки вирок, який набрав законної сили може бути доказом протиправності дій позивача чи контрагентів позивача.

Представниками відповідача наголошено про наявність вироків стосовно контрагентів ТОВ «МАРГАЗ» та надано ці вироки (том 14, а.с. 7-19).

Стосовно вироку Суворовського районного суду м. Херсона від 24.09.2015 року відносно посадових осіб ТОВ «Статус Агро» або ТОВ «Агростат ЛТД» встановлено отримання його контрагентом ТОВ «АПК Схід» завідомо підроблених документів, які містили недостовірні відомості щодо постачання ТОВ «АПК Схід» на адресу ТОВ «Статус Агро» товарно-матеріальних цінностей.

Проте, як погодилися сторони, цей вирок був зазначений в каті позапланової документальної перевірки позивача раніше, рішення прийняте за наслідками цього акту скасовано судом. В оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях у даній справі не міститься донарахувань згідно взаємовідносин позивача з ТОВ «Статус Агро» чи ТОВ «АПК Схід», тому суд не бере до уваги цей вирок.

Щодо вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2016 року стосовно посадових осіб ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС» за неліцензійне виготовлення бензину, суд зазначає, що договір між позивачем та ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС» укладений 23.09.2014 року, а виконувався у 2015 році. У даному вироку зазначено, що директор ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС», діючи умисно з початку березня 2016 року змішував компоненти моторних палив з присадками та здійснював виготовлення бензину автомобільного під виглядом бензину автомобільного марки А-92. Тобто, протиправні дії директора ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС» з березня 2016 року, зазначені у вироку, не мають жодного відношення до спірного договору від 23.09.2014 року.

Представники відповідача у ході судового розгляді даної справи неодноразово наголошували на відкриття кримінального провадження стосовно посадових осіб ТОВ «МАРГАЗ» за ст. 212 КК України по взаємовідносинах з контрагентами, описаними в акті планової перевірки від 17.08.2017 року, проте, представником позивача надано копію постанови Генеральної прокуратури України від 07 березня 2018 року про закриття даного кримінального провадження (том 13, а.с. 105-113).

Як зазначено вище, виписані контрагентами позивача податкові накладні, не визнано відповідачем податковими документами, а інші документи бухгалтерського обліку відповідач вважає дефектними, а угоди - нереальними, тобто, нікчемними.

Суд зазначає, що жодним законом не передбачено право фіскального органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину.

Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем зазначено, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентами, що є тільки припущенням.

Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем, ТОВ «Хеджер груп», ТОВ «Сангрейн Інвест», ТОВ «Авреол», ТОВ «ЗерноАгроТрейд», ТОВ «АргоСпецТорг», ТОВ «Інженерна компанія «Самара», ТОВ «ОСКАР СВ», ТОВ «НАФТО СЕРВИС ПЛЮС», ТОВ «Артрікс Трейд», ТОВ «Елмет», ТОВ «Конкорд СТС», ТОВ «Авангрд Инвест» правочинів.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним, оскільки факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Податковий кодекс України визначає податкову накладну, як єдиний документ, який підтверджує суми податкового кредиту і на підставі якого платник податків має право формувати податковий кредит. При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов'язань.

Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у перевіряємому періоді виписані контрагентами, які на момент спірних правовідносин були зареєстровані платниками ПДВ, що не спростовано в акті документальної перевірки відповідачем та зареєстровані в ЄРПН.

Стаття 6 КАС України передбачає принцип верховенства права при здійсненні адміністративного судочинства. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. Аналогічні положення містяться й в Конституції України.

Крім того, первинними документами, наданими позивачем, даними бухгалтерського обліку щодо оприбуткування товарів та подальшу їх реалізацію підтверджено правомірність виписаних спірних податкових накладних та інших первинних документів, а отже, позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з січня 2015 року по березень 2017 року та донарахування податку на прибуток в частині нікчемних угод є протиправним.

Також, як зазначено судом вище, договір з ТОВ «Авангард-Інвест» відповідач не вважає нікчемним, проте, зазначає про обрив ланцюгу по придбаних товарах.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «Авангард-Інвест» (Постачальник) та позивачем (Покупець) було укладено договір № 22/08/14 від 22.08.2014р., відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується поставити на адресу покупця деревне вугілля фасоване, брикети фасовані «Мангал» та сухе горюче (том 13, а.с. 216-217). Дана угода підтверджується видатковою накладною № 23 від 21.01.2015р., ТТН № Р23 від 21.01.2015р. (том 9, а.с.103-104). ТОВ «Авангард-Інвест» на адресу позивача було виписано податкову накладну від 21.01.2015р. № 22 (том 13, а.с. 219). Оприбуткування товару доведено відомістю товарів на складах (том 9, а.с. 105). Оплата підтверджена роздруківкою обслуговуючого банку (том 9, а.с. 106). Отримане вугілля фасоване, брикети фасовані «Мангал» та сухе горюче в подальшому реалізоване на АЗС позивача.

Крім того, як зазначено вище, відповідачем встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ, як двічі поданої податкової накладної, виписаною позивачем на адресу ТОВ «Маст-Буд» (том 9, а.с. 111-112). Відповідач вважає, що позивачем не відображено зобов'язання з податку на додану вартість по податковій накладній № 514 від 31.08.2015р.

Судом встановлено, що позивач 13.08.2015р., як пояснив представник позивача, по першій з подій (передплата) виписав на адресу ТОВ «Маст-Буд» податкову накладну № 91 (том 9, а.с. 111) на постачання газу скрапленого УКТ ЗЕД у кількості 210 куб. м. за договором поставки від 01.08.2015р. № 44/2015-ПБ.

Помилково, по другій з подій - постачання позивачем вдруге 31.08.2015р. на цей же газ було виписано податкову накладну № 514 (том 9, а.с. 112).

Актом взаємних розрахунків між ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Маст-Буд» відображено операцію з постачання скрапленого газу за договором від 01.08.2015р. № 44/2015-ПБ, яка свідчить про одноразове постачання газу на суму 4 725,00 грн. , у тому числі ПДВ 787,50 грн. (том 13, а.с. 184).

З оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за серпень 2015 року також витікає, що загальна суму поставки 441 321,45 грн., у тому числі ПДВ - 73553,57 грн., відтак, можна зробити висновок про одноразове постачання скрапленого газу на загальну суму 4 725,00 грн. (том 13, а.с. 108).

У податковому обліку (додаток 5 до декларації з ПДВ за серпень 2015 року) позивачем відкореговано спірну поставку та відображено загальну суму поставки усього товару на адресу ТОВ «Маст-Буд» у сумі 367767,88 грн., у тому числі ПДВ 73553,57 грн., тобто, постачання позивачем товару за договором від 01.08.2015р. № 44/2015-ПБ згідно первинних документів та бухгалтерського, податкового обліку відбулося один раз на суму 4 725,00 грн., у тому числі ПДВ 787,50 грн. (том 13, а.с. 131-132).

Оскільки спірна операція відбулась в одному податковому періоді - серпні 2015 року, то донарахування відповідачем ПДВ у сумі 787,50 грн. призведе до подвійного оподаткування за договором від 01.08.2015р. № 44/2015-ПБ про постачання газу на суму 4 725,00 грн.

Крім того, суд зазначає, що в податковому повідомленні-рішенні форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 423 718,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 946 623,00 гривень крім донарахувань за нікчемними угодами містяться донарахування за зовнішньоекономічним контрактом № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року, укладеному між позивачем (Продавець чи Експортер) та LAUFFER INTERNATIONAL, SLU (АНДОРРА) (том 9, а.с. 114-120).

Дана господарська операція з реалізації ТОВ «МАРГАЗ» соняшникової олії покупцю LAUFFER INTERNATIONAL, SLU (АНДОРРА) за приписами пп. 39.2.1.2. та 39.2.1.7. п. 39.2.1. ст. 39 ПК України підпадає під визначення - контрольовані операції, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України № 977-р від 15.09.2015 року «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» виключено з переліку країн Швейцарію, але до 15.09.2015 року сума експорту вказаної компанії складала більш ніж 5 млн. грн.

Відповідно до умов зазначеного вище контракту ТОВ «МАРГАЗ» зобов'язується відвантажити на умовах СРТ ж/д ст. Жовтнева-експорт (Дніпро-Бузський морський порт, Миколаїв) (вантажеотримувач - ТОВ НП «Термінал Укрхарчосбутсировина» для компанії Луи Дрейфус Коммодитиз Суис СА) олію соняшникову нерафіновану із соняшника врожаю 2014 року у кількості 700 метричних тон за ціною 773 доларів США за одну метричну тону, на загальну суму контракту 541100,00 доларів США.

01.12.2014 року ТОВ «МАРГАЗ» укладено додаткову угоду до контракту № MG23/10/14 з нерезидентом LAUFFER S.A. (том 9, а.с. 121), в якій сторони дійшли згоди змінити наступні пункти вищевказаного контракту в наступній редакції:

«10.13. Датою переходу права власності на Товар від Продавця до Покупця є дата підписання обома сторонами Акта приймання-передачі товару.

Всі ризики втрати та/або зіпсування Товару переходять до Покупця з моменту зливу Товару в ємності Терміналу, до цього всі ризики втрати та зіпсування товару несе Продавець.»

За результатами зливу та переваження товару на терміналі ст. Жовтнева-експорт (Дніпро-Бугський морський порт, Миколаїв) ТОВ НП «Термінал Укрхарчосбутсировина» на підставі реєстру прийняття на зберігання за грудень 2014р. були складені акти прийому-передачі:

- від 11.12.2014р. у якому зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» у особі генерального директора Латиш В.Л., діючою на підставі Уставу передав, а компанія LAUFFER S.A. в особі представника Коростєва І.А., діючою на підставі довіреності від 25.04.2013р. прийняв олію соняшникову нерафіновану у кількості 561,440 тон за ціною 773 доларів США за тонну на суму 433 993,12 доларів США (том 9, а.с. 122);

- від 12.12.2014р. у якому зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» у особі генерального директора Латиш В.Л., діючою на підставі Уставу передав, а компанія LAUFFER S.A. в особі представника Коростєва І.А., діючою на підставі довіреності від 25.04.2013р. прийняв олію соняшникову нерафіновану у кількості 184,780 тон за ціною 773 доларів США за тонну на суму 142 834,94 доларів США (том 9, а.с. 123).

Оскільки, згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для відображення в бухгалтерському обліку є первинний документ, фіксуючий факт здійснення господарської операції, ТОВ «МАРГАЗ» на підставі належним чином оформлених актів прийому передачі товару визначило в бухгалтерському обліку дохід від реалізації товару LAUFFER S.A.

Спірним питанням і щодо податкового повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в частині вказаної операції, і щодо податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень є дата переходу права власності на товар за зовнішньоекономічним контрактом № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року, укладеному між позивачем (Продавець чи Експортер) та LAUFFER INTERNATIONAL, SLU (АНДОРРА), а також наявність у фіскального органу права під час планових перевірок платників податків перевіряти питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», визначеному пп. 39.5.2.1 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 Податкового кодексу України. В свою чергу, похідним спірним питанням також є встановлення курсу валют НБУ на дату переходу права власності на товар.

Позивач вважає, що датою переходу права власності на товар є дата укладення додатку № 1 до контракту № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року та визначається актом прийому-передачі та, відповідно з валютним курсом грудня 2015 року. Позивач зазначив, що дохід по даній угоді він показав у декларації з прибутку саме за 2014 рік. Відповідач же вважає, що перехід права власності відбувся за умовами договору - у 2015 році. При цьому відповідач посилається на лист Миколаївської митниці.

Одним із загальних принципів господарювання в Україні, відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України, є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Свобода укладення договору також передбачена ст. 627 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Актом перевірки встановлено, що відповідно до наданого контракту (п. 10.13) датою переходу права власності на товар від продавця до покупця є дата відмітки митної служби в вантажній митній декларації на товар про те, що задекларований товар вивезений за межі митної території України (том 1, а.с. 140-141).

За результатами зливу та перевантаження олії соняшникової на терміналі ст. Жовтнева-експорт (Дніпро-Бугзький морський порт, Миколаїв) ТОВ НП «Термінал Укрхарчосбутсировина» складено акт прийому-передачі:

- від 11.12.2014р., в якому зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» у особі генерального директора Латиш В.Л., діючої на підставі уставу передав, а компанія LAUFFER S.A. в особі представника Коростєва І.А., діючою на підставі довіреності від 25.04.2013р. прийняв олію соняшникову нерафіновану у кількості 561,440 тон за ціною 773 доларів США за тонну на суму 433993,12 доларів США;

- від 12.12.2014р., в якому зазначено, ТОВ «МАРГАЗ» у особі генерального директора Латиш В.Л., діючої на підставі уставу передав, а компанія LAUFFER S.A. в особі представника Коростєва І.А., діючою на підставі довіреності від 25.04.2013р. прийняв олію соняшникову нерафіновану у кількості 184,780 тон за ціною 773 доларів США за тонну на суму 142834,94 доларів США.

Відповідно до наданої МД від 30.01.2015р. № 50401000/2015/000256 встановлено, що одержувачем олії соняшникової нерафінованої для харчової промисловості наливом, у кількості 525102 кг на загальну суму 405903,85 доларів США є LAUFFER S.A. Дата перетину кордону є дата відмітки митної служби в вантажній митній декларації 30.01.2015р. (том 9, а.с. 128).

Відповідно до наданої МД від 23.02.2015р. № 50401000/2015/000474 встановлено, що одержувачем олії соняшникової нерафінованої для харчової промисловості наливом, у кількості 220370 кг на загальну суму 170346,01 доларів США є LAUFFER S.A. Дата перетину кордону є дата відмітки митної служби в вантажній митній декларації 23.02.2015р. (том 9, а.с. 125).

В акті зазначено, що згідно з виписками з розрахункового рахунку за даним контрактом ТОВ «МАРГАЗ» отримано передоплату від LAUFFER S.A.:

- Виписка від 18.12.2014р. на суму 433993,12 доларів США;

- Виписка від 18.12.2014р. на суму 142834,94 доларів США.

Валютний курс на дату отримання передоплати на 18.12.2014р. становив 15,768497 грн.

Таким чином, дохід від вказаної угоди позивачем отримано в 2014 році, і дохід від цієї зовнішньоекономічної операції ним відображено саме в декларації за 2014 рік, що не спростовується сторонами, а тому немає підстав для донарахування податку на прибуток ще й в 2015 році, оскільки це призведе до подвійного оподаткування (том 13, а.с. 222-225).

Щодо неприйняття відповідачем додаткової угоди від 01.12.2014 року до контракту № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року відповідач зазначив, що згідно з АІС «Інспектор 2016» у графі 44 «Додаткова Інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» митних декларацій від 30.01.2015р. № 50401000/2015/000256 та від 23.02.2015р. № 50401000/2015/000474 не відображена інформація про додаткову угоду від 01.12.2014р. до контракту № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року. При цьому, відповідач не послався як на порушення певних приписів Податкового або Митного кодексів України в частині обов'язковості відображення платником податків у графі 44 митної декларації інформацію про додаткові угоди до зовнішньоекономічних контрактів.

Ані Митний кодекс України, ані Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012р. № 651 не передбачають зазначення у графі 44 митної декларації окрему інформацію про додаткові угоди.

Крім того, спірна зовнішньоекономічна угода № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року стосується питання трансфертного ціноутворення, а тому не може бути предметом планової документальної перевірки, оскільки абз. 3 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу, тобто, у випадку збільшення фінансового результату податкового (звітного) періоду.

Тобто, фіскальний орган вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому Податковим кодексом України та всупереч ст. 19 Конституції України.

З зазначених причин податкове повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в частині донарахування податку на прибуток по зовнішньоекономічному контракту № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року також є протиправним.

6. Стосовно штрафних санкцій за заниження контрольованих операцій за податковим повідомлення-рішенням форми «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень слід зазначити, як зазначено судом вище, що спірним питанням, як і у податковому-повідомленні-рішенні форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток є дата переходу права власності на товар за зовнішньоекономічним контрактом № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року, укладеному між позивачем (Продавець чи Експортер) та LAUFFER S.A.

Стосовно права на включення до акту планової перевірки питань з дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», суд зазначає наступне.

Трансфертне ціноутворення - це, по суті, перенесення об'єкта оподаткування між пов'язаними (асоційованими) підприємствами з однієї юрисдикції до іншої заради отримання податкової вигоди. Під податковий контроль підпадають операції, які задовольняють законодавчо встановлені критеріям.

Низка операцій між суб'єктами господарювання підпадає під контроль податкових органів на предмет можливого заниження об'єкта обкладення податком на прибуток. Такі операції відносяться до розряду контрольованих. Це можуть бути будь-які господарські операції (угоди, домовленості), у результаті виконання яких завищуються витрати або занижуються доходи, що в остаточному підсумку впливає на розмір податку на прибуток. При цьому, контролюються виключно операції платників податку на прибуток із нерезидентами (зовнішньоекономічні операції).

Підстави для проведення перевірки з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», визначені пп. 39.5.2.1 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 Податкового кодексу України (зміни внесено Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні»). Така перевірка може бути проведена контролюючим органом у разі надання платником податків документації з трансфертного ціноутворення відповідно до пп. 39.4.4 п. 39.4 ст.39 ПКУ або у разі її неподання чи подання з порушенням вимог цього пункту звіту про контрольовані операції або документації з трансфертного ціноутворення.

Як вже зазначено судом вище, абз. 3 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу, тобто, у випадку збільшення фінансового результату податкового (звітного) періоду.

Водночас, слід зазначити, що правовою підставою для проведення документальної позапланової перевірки є виключно наказ Міністерства фінансів України від 10.03.2016 року № 344 «Про затвердження Порядку проведення перевірки з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки».

Відповідно до пункту 4 цього Порядку перевірка дотримання принципу «витягнутої руки» є документальною позаплановою перевіркою. Проте, всупереч наказу Міністерства фінансів України від 10.03.2016 року № 344 відповідачем дане питання включено до планової документальної перевірки, тому відповідач вийшов за межі своїх повноважень, що є підставою для скасування також податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень. При донарахуванні податку на прибуток в частині зовнішньоекономічного контракту № MG 23/10/14 від 23.10.2014 року, укладеному між позивачем та LAUFFER S.A. відповідач також з зазначених причин вийшов за межі своїх повноважень.

7. Стосовно штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних згідно податкового повідомлення-рішення форми «Н» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 839,30 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідачем встановлено також порушення п.201.1, 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: позивачем порушено строки реєстрації податкових накладних за жовтень і листопад 2015 року та лютий 2017 року, вказаних в таблиці в п. 3.1.2.4 акту перевірки (том 1, а.с. 216).

Зокрема, даною нормою ПК України встановлено, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено наступну відповідальність. Так, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Строки затримки реєстрації спірних податкових накладних обраховуються в автоматичному режимі і складають від 16 до 32 днів.

Аналогічні відомості щодо несвоєчасності реєстрації податкових накладних містяться й в таблиці позивача (том 1, а.с. 53). З даної таблиці також вбачається порушення строків реєстрації.

Суд не бере до уваги факт виписки податкових накладних від 10.02.2017 року № 677 та 690 на неплатників ПДВ, оскільки пункт 120-1.1 статті 120-1 ПК України доповнено новим абзацом згідно із Законом № 2198-VIII від 09.11.2017р., тобто, після дати реєстрації податкових накладних від 28.02.2017 року.

З зазначених причин, вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Н» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 839,30 гривень не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 325236,50 гривень, за формою В4 № від 20 жовтня 2017 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 555948,25 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВІРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- форми «С» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17 000,00 гривень;

- форми «В4» № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 991 578,00 гривень;

- форми «Н» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 839,30 гривень;

- форми «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень;

- форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 386 624,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 937 349,00 гривень;

- форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 649 715,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 6 662 429,00 гривень;

- форми «С» № про застосування пені у розмірі 162 668,89 гривень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- форми «С» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17 000,00 гривень;

- форми «В4» № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 991 578,00 гривень;

- форми «Н» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 839,30 гривень;

- форми «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 135,00 гривень;

- форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 386 624,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 937 349,00 гривень;

- форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 649 715,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 6 662 429,00 гривень;

- форми «С» № про застосування пені у розмірі 162 668,89 гривень, винесені Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» судові витрати з судового збору у розмірі 747259 (сімсот сорок сім тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) гривень 03 копійки.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в присутності представників сторін 26 червня 2018 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.