Справа № 825/2637/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2637/14

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2014 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі МВС України в Чернігівській області, відповідач 1), Чернігівського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі відповідач 2), в якому просить: скасувати накази УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2014 № 807 та № 177 о/с від 04.07.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з ОВС України; зобовязати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області; стягнути на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що накази УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2014 № 807 та № 177 о/с від 04.07.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з ОВС України прийняті з порушенням норм чинного законодавства, не у порядок тане у спосіб, передбачені законами України, чим порушено його права та інтереси. Вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2014 провадження у справі № 825/2637/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за клопотанням представника позивача було зупинено до набрання законної сили рішення по кримінальній справі №751/7177/14 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Зобовязано сторін повідомити Чернігівський окружний адміністративний суд про результати розгляду кримінальної справи №751/7177/14 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та надати до суду копію відповідного рішення суду.

04.05.2018 від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 825/2637/14 та повідомлення про набрання законної сили вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова по кримінальній справі № 751/7177/14.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 провадження у справі № 825/2637/14 - поновлено. Розгляд справи призначений на 22 травня 2018 року на 10 год. 00 хв., який одноособово суддею Дяковим В.І. в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 провадження у справі № 825/2637/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - поновлено. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, перше судове засідання призначено на 22 травня 2018 року на 10 год. 00 хв. під головуванням судді Дякова В.І.

22.05.2018 у звязку з неявкою позивача у судове засідання розгляд справи було відкладено на 22.06.2018 .

22.06.2018 представники сторін у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлялись про розгляд справи.

До суду надійшли заяви про розгляд справи без участі позивача та представника МВС України в Чернігівській області.

Представник Чернігівського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 02.07.2003 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до наказу № 807 від 26.06.2014 року Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до вказаного наказу позивач підлягав звільненню за грубе порушення службової дисципліни, вимог статями 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-1V, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1991 року № 382, п. 2.2 Розділу II, п. 2.2 Розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155.

Згідно наказу № 177 о/с від 04.07.2014 Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі висновку службового розслідування УМВС від 17.06.2014 та наказу № 807 від 26.06.2014 з 07.07.2014.

Вважаючи накази № 807 від 26.06.2014 та № 177 о/с від 04.07.2014 Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом

У наказі № 807 зазначено, що 17 червня 2014 року прокуратурою Чернігівської області по кримінальному провадженню № 0000113 від 19 травня 2014 року, позивача повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Вироком суду від 12.05.2016 по кримінальній справі № 751/7177/14, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано не винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 307 КК та по ч. 2 ст. 307 КК України виправдано.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція), підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення (п.2.2.3).

Наказом УМВС області від 17.06.2014 № 551 по даному факту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України оперуповноваженому сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області лейтенанту міліції ОСОБА_1, призначено службове розслідування.

З вивченням матеріалів, наданих прокуратурою Чернігівської області встановлено, що 11.06.2014 близько 14.00 старший лейтенант міліції ОСОБА_2, за вказівкою майора міліції ОСОБА_3, в присутності лейтенанта міліції ОСОБА_1, знаходячись в салоні автомобіля НОМЕР_1 поблизу автозаправної станції, яка розташована в м. Чернігові по вул. Гагаріна, збув гр. ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Чернігова, вул. Чудінова, 5/6, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз у 2012 році Чіовозаводським районним, судом, м. Чернігова, за ст. ст. 309, 311 КК України засуджений до 2 років позбавлення волі., 13.01.2014 звільнився по відбуттю покарання, перебуває під адміністративним наглядом) особливо небезпечний наркотичний засіб опій- ацетильований в одноразовому медичному шприці ємністю 2 мл., масою в перерахунку на суху речовину 0,044 грам.

11.06.2014 гр. ОСОБА_4 на мобільний телефон зателефонував майору міліції ОСОБА_3 та повідомив про наявність інформації. В свою чергу останній повідомив гр. ОСОБА_4 про зустріч в м. Чернігові, в районі «Подусовки». По прибуттю на місце, його зустріли двоє працівників карного розшуку, а саме лейтенант міліції ОСОБА_1 та старший лейтенант міліції ОСОБА_2 Після спілкування з зазначеними працівниками міліції та надання їм відповідної інформації старший лейтенант міліції ОСОБА_2 в зазначеному автомобілі, в присутності лейтенанта міліції ОСОБА_1, надав йому шприц з наркотичним засобом опієм-ацетильованим в одноразовому медичному шприці ємністю 2 мл. Зазначені дії працівників міліції гр. ОСОБА_4 були зафіксовані технічними засобами фіксації інформації.

Зазначені дії були задокументовані в рамках НСР по кримінальному провадженню № 0000113 від 19.05.2014 дії, а саме через аудіо,- відео - контроль, зняття інформації.

За результатами проведеного службового розслідування, керуючись нормами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 р. № 114, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 р. № 382, , п. 2.2. Розділу II, п. 2.2. Розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, оперуповноважений сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області лейтенант міліції ОСОБА_1 пунктом 2 наказу начальника УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2014 № 807 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за п. 154 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту, реалізовано наказом по особовому складу від 04.07.2014 № 177о/с.

Як вбачається з матеріалів справи, у наказі № 807 зазначено, що 17 червня 2014 року прокуратурою Чернігівської області по кримінальному провадженню № 0000113 від 19 травня 2014 року, позивача повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

По обвинувальному акту у кримінальному провадженню № 0000113 від 19 травня 2014 року винесено вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова по кримінальній справі № 751/7177/14 від 12.05.2016 по кримінальній справі № 751/7177/14.

Вказаним вироком, який набрав законної сили, зокрема встановлено:

«11 червня 2014 року, близько 14 години. ОСОБА 2 та ОСОБА 1 (ОСОБА_1В.), зберігаючи при собі наркотичний засіб - опій ацетильований, на автомобілі НОМЕР 1, перевезли з метою збуту вказаний наркотичний засіб до автостоянки неподалік АЗС «Укрнафта», яка розташована за адресою : м. Чернігів, вул. Гагаріна. 14 А.

В той же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА 2 та ОСОБА 1 зустрілися з ОСОБА 7. При цьому, діючи умисно ОСОБА 2 та ОСОБА 1, знаходячись в салоні автомобіля НОМЕР 1, незаконно збули в одноразовому медичному шприці, ємністю 2 мл. ОСОБА 7 рідину коричневого кольору, що відповідно до висновку експерта № 717 (х) є особливо небезпечним наркотичним, засобом - опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,044 грам.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА 2 по ч.2 ст. 307 КК України винним себе не визнав та пояснив, що ОСОБА 7 раніше він взагалі не знав і побачив його саме в той день - 11 червня 2014 року на Подусівці. На той час він працював оперуповноваженим УМВС у м. Чернігові і його начальником був ОСОБА 5. 11 червня 2014 року він зустрівся з ОСОБА_5, який передав йому шприц, чимось заповнений і сказав, щоб він передав цей шприц людині, з якою зустрінеться. Що було цьому шприці - він не знав , також не знав, кому треба передавати. В цей же день він зустрівся з ОСОБА_1 і сказав, що їм треба, поїхати на Подусівку і передати щось одній людині, що саме - не казав.

Свідок ОСОБА 9 оперативний працівник СБУ в суді, пояснив, що в травні 2014 року до управління СБУ звернувся ОСОБА 7 з заявою про те, що працівник Міліції ОСОБА_5 йому за інформацію збуває наркотики. Про даний факт його управління офіційно повідомило прокуратуру Чернігівської області, і він особисто, як оперативний працівник СБУ, проводив НСР дії, а саме: аудіо,- відео - контроль, зняття інформації на підставі ухвали слідчого судді.

НСР дії проводились відносно ОСОБА 7 і ОСОБА 5, тобто, вівся контроль за вчиненням злочину.

Про те, що відносно ОСОБА 2 та ОСОБА 1 не проводилося досудове розслідування і вони не були, суб'єктами кримінального переслідування кримінального провадження № 0000113 свідчать два повідомлення щодо надання інформації на адресу начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області від 13.06.2014 року та від 16.06.2014 року за підписом, заступника начальника ВБКОЗ УСБУ ОСОБА _14.

Будучи допитаним, під час судового розгляду свідок - оперуповноважений ОСОБА 9 засвідчив, що УСБУ не мало жодних даних про протиправну діяльність відносно ОСОБА 2 та ОСОБА 1 оперативно-розшукової справи відносно них не заводилося.

Як вбачається з вимог ст. 257 КПК України, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути, використана в іншому кримінальному провадженні, тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

В ході судового розгляду прокурором не було надано суду вказаної ухвали слідчого судді, як і відповідного клопотання, що свідчить про її відсутність.

За вказаних обставин, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в установленому законом, порядку досудове розслідування не було розпочато, і у відповідності до вимог ст.255 КПК України, відомості, речі та документи, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, повинні були невідкладно знищені на підставі рішення прокурора.

Обвинувачення обґрунтовується недопустимими доказами.

Як було встановлено під час судового розгляду, на час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки 11.06.2014 року так і після її проведення, відносно ОСОБА 2 та ОСОБА 1 не були внесені відомості в ЄРДР, що свідчить про те, що відносно них жодного провадження відкрито не було і розслідування відносно них проводилося незаконно. Постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі, оперативної закупки від 20.05.2014 року винесена, виключно для фіксації протиправної діяльності ОСОБА 5 і не передбачала проведення оперативної закупки у ОСОБА 2 та ОСОБА_1.

Оскільки були порушені вимоги ст. 257, 255 КПК України, докази, що були отримані, за допомогою негласної слідчої (розшукової) дії - проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки не відповідають загальним вимогам їх допустимості, для доведення винуватості ОСОБА 2 та ОСОБА 1 в інкримінованому злочині, а саме: вимогам, щодо отримання доказу в установленому законом порядку із дотриманням встановленої, законом форми, адже саме така форма гарантує захист прав і законних інтересів громадян. Зокрема: порушення права неї таємницю спілкування та невтручання в приватне (особисте) життя.

Доказів, що органи досудового розслідування мали право проводити відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 негласні слідчі, (розшукові) дії стороною обвинувачення не надано, відсутнє повідомлення по ст. 253 КПК України.

Також стороною обвинувачення не надано і ухвали слідчого судді, отримання якої передбачає ст.257 КПК України для використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації, що свідчить про її відсутність у сторони обвинувачення.

Оскільки суд визнав докази, запропоновані прокурором недопустимими , обвинувачені своєї вини не визнали також, а тому в суді не доведено, що кримінальне правопорушення вчинили саме ці обвинувачені, суд зобовязаний ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА 2 та ОСОБА 1.

Аналогічно, в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 по цій справі вказано: Суд з'ясував, що обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України переважно ґрунтується на доказах, отриманих у результаті проведених негласних слідчих (розшукових) дій відносно інших осіб та в ході здійснення досудового розслідування відносно іншої особи. Негласні слідчі дії щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проводились, дозвіл було надано на здійснення оперативної закупки наркотичного засобу, у ОСОБА 6 У матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна ухвала слідчого судді про використання результатів вказаних негласних слідчих дій у іншому кримінальному провадженні, як того вимагає ст. 257 КПК України, тому всі докази, здобуті внаслідок проведених негласних слідчих дій відносно інших осіб (ОСОБА_5 та ОСОБА_6) суд правильно визнав недопустимими.»

Враховуючи викладене, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку. Отже, суд звертає увагу на те, що виправдувальний вирок постановлено у звязку із тим, що здобуті в рамках кримінального провадження докази внаслідок недотримання норм кримінального процесуального права визнані недопустимими.

При цьому положення Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (наказ МВС 230) не містить застережень або поняття допустимості недопустимості доказів. Натомість, доказами у службовому розслідуванні є будь-які фактичні данні, що свідчать про факт порушення службової дисципліни.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в силу преюдиціального значення вироку суду у кримінальній справі № 751/7177/14, встановлені вище обставини доказуванню не підлягають та є обовязковими для адміністративного суду (частина 6 статті 78 КАС України).

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 Дисциплінарного статуту.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Відповідно до пункту 2.2. Розділу II Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 р. за № 628/20941) (далі - Правила), дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обовязком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Пунктом 1.1. Розділу III Правил передбачено, що кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обовязок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку. Професійний обовязок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки (п. 2.2. Розділу III Правил). Честь працівника виявляється в сукупності якостей, в т.ч. як вірність службовому обовязку (п. 2.3. Розділу III Правил).

Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обовязку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобовязання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоровя людей (гі. 4.1. Розділу III Правил).

Ці Правила поведінки під час виконання службових обовязків, оперативно-службових завдань вимагають від працівника: безперечно і неухильно поважати та захищати права та свободи людини і громадянина, відповідаючи перед державою і суспільством за життя та безпеку людей у ситуаціях, що потребують втручання правоохоронців; стверджувати та відстоювати честь і гідність правоохоронця як посадової особи, уповноваженої державою та Українським народом захищати законні права й інтереси громадян (п. 2.1. Розділу IV Правил). Для працівника неприпустимі байдужість, бездіяльність і пасивність у попередженні і припиненні правопорушень (п. 2.3. Розділу IV Правил).

Працівник органів внутрішніх справ повинен неухильно дотримуватися вимог цих Правил. Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре імя і честь, дискредитує свій підрозділ і органи внутрішніх справ, позбавляється морального права на повагу, підтримку і довіру з боку громадян, колег і товаришів по службі (н. 7.8. Розділу VII Правил),

В супереч вищевказаним нормам законодавства, оперуповноважений сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області лейтенант міліції ОСОБА_1: вчинив дії, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова по кримінальній справі № 751/7177/14 не спростовує факт вчинення цих дій, а лише визначив що спосіб їх фіксації не відповідає вимогам КПК.

Крім того, позивач порушив вимоги законодавства про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними (Закон України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»), разом з колегою передавши громадянину, хворому на наркоманію, особливо небезпечний наркотичний засіб, що зафіксовано технічними засобами фіксації інформації (інформація міститься в матеріалах по кримінальному провадженню № 0000113 від 19.05.2014). Даний факт знайшов своє підтвердження в рамках розгляду кримінальної справи і відображений у вироку суду по справі № 751/7177/14.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що опитаний 17.06.2014 в рамках службового розслідування оперуповноважений сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області лейтенант міліції ОСОБА_1 від надання письмових пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції У країни .

Крім того, допитаний у якості обвинуваченого в суді першої інстанції позивач вказав, що не знав про те, що в шприці, який надав ОСОБА 10 для передачі знаходиться наркотична речовина. Ніякої змови на збут наркотичної речовини не було. В апеляційному суді обвинувачуваний позивач дав аналогічні пояснення.

Проте, для службового розслідування належним і допустимим доказом того, що позивач знав що речовина, яка знаходиться у шприці є наркотичним засобом були надані громадянином ОСОБА_5 покази, які він також підтверджує в судах всіх інстанцій по кримінальній справі № 751/7177/14, а саме: «Передача наркотиків мала місце в автомобілі. Він прийшов, сів в автомобіль на заднє сидіння. Неї пасажирському, передньому сидінні сидів ОСОБА 3 (ОСОБА_1В.), який є його однокласником, за кермом автомобіля сидів ОСОБА 4. Коли він запитав де віддяка, ОСОБА 3 (ОСОБА_1В.) показав медичний шприц. Він запитав чому так мало, на що йому відповіли, що якість висока. Він надав інформацію, після чого ОСОБА 4 особисто дав йому в руки медичний шприц»; розмова була зафіксована протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 12.06.2014 року, згідно якого , на підставі постанови прокурора прокуратури Чернігівської області від 20.05.2014 року, складений протокол про те, що 11.05.2014 року під час розмови із ОСОБА_4, яка відбулась у м. Чернігові, поблизу автозаправочної станції на вулиці Гагаріна, співробітниками карного розшуку Чернігівського МВ надано вказаній особі одноразовий медичний шприц ємкістю 2 мл, який на 1,3 мл заповнений речовиною коричневого кольору. До даного протоколу додано компакт -диск DVD+R 16Х № 1301 від 12.06.2014; компакт-диск СD-R №1302 від 12.06.2014 та стенографії телефонних розмов, зі змісту яких ОСОБА_4 11.06.2014 року домовився із громадянином на ім'я «ОСОБА 13» зустрітись в районі Подусівка, біля автосалону «Нісан», потім ОСОБА_4 повідомив даного громадянина, що знаходиться біля «Нісан», на що останній відповів, щоб стояв на вулиці. Пізніше, спілкуючись ОСОБА_4 повідомив «Сашу», що там був його однокласник ОСОБА_1 Також, в розмові із ОСОБА 11, як назвав його ОСОБА_4, останній повідомляє, що отримана речовина належної якості, вони ще повинні йому надати, на запитання де брали, «Валерій» - позивач повідомив, що не по телефону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріали кримінальної справи № 751/7177/14 та судові рішення всіх інстанцій то ній підтверджують факти, встановлені в рамках службового розслідування.

Перевірені судом в рамках розгляду кримінальної справи докази доводять, що позивач дійсно грубо порушив службову дисципліну, вимоги статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 р. № 382, п. 2.2. Розділу II, п. 2.2. Розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155.

Відповідно до п. 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 р. № 114, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Частина 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, встановлює, що особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Керуючись нормами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 р. № 114, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ, за грубе порушення службової дисципліни, вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 р. N 382, , п. 2.2. Розділу II, п. 2.2. Розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, оперуповноважений сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області лейтенант міліції ОСОБА_1 пунктом 2 наказу начальника УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2014 № 807 був правомірно притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту, реалізовано наказом по особовому складу від 04.07.2014 № 177о/с про звільнення у запас Збройних Сил України лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-145931).

Таким чином, дії відповідача вчинено в межах і в спосіб, передбачений законом та без порушення норм законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, а отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2014 № 807 та № 177 о/с від 04.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з ОВС України.

Що стосується вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області та стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то вони є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування наказів УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2014 № 807 та № 177 о/с від 04.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з ОВС України, у задоволенні яких судом було відмовлено, а отже у задоволенні вказаних вимог також необхідно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень надав належні і достатні докази, які спростували доводи позивача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись статями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повне рішення складене 27 червня 2018 року.

Суддя В.І. Д'яков