Справа № 2а-10117/12/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ

справа №2а-10117/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/855/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2012 (суддя - Федорчук А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 (судді - Кузьменко В.В., Василенко Я.М., Киричук Р.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум-Інвест" (далі - ТОВ "Форум-Інвест") до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС (далі - ДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ "Форум-Інвест" звернулося до суду з позовом до ДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 16.07.2012 № , яким товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) за жовтень 2011 року на 673 925,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що висновок ДПІ про нікчемність операцій товариства ґрунтується виключно на результатах податкових перевірок контрагента (ТОВ "ЕД Хорс"), що були сформовані на підставі оцінки обставин щодо фіктивності юридичних осіб (ТОВ "РА Маркетингком", ТОВ "А.В.П. Тріада", ТОВ "Незалежна Правнича компанія", ТОВ "Інтермарр", ТОВ "Консалтингова Група" "СВ", ТОВ "Укртрейдком", ТОВ "ЮК"Захист"), з якими позивач не мав будь - яких господарських взаємовідносин. При цьому позивач зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України невиконання контрагентом свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи, та на підтвердження реальності господарських операцій надає докази (первинні документи, фото щодо розміщення рекламних матеріалів в засобах масової інформації, на зовнішніх конструкціях та в метро).

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою 21.09.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012, позов ТОВ "Форум-Інвест" задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення від 16.07.2012 № .

Суди при вирішенні спору з урахуванням заперечень відповідача проти позову надали оцінку зібраним у справі доказів у їх сукупності та встановили реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом (ТОВ "ЕД Хорс").

ДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій посилаючись на порушення судами норм матеріального процесуально права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. ДПІ вважає, що позивач не мав права формувати дані свого податкового обліку на підставі складених ТОВ "ЕД Хорс" первинних документах з огляду на обставини, встановлені у ході податкової перевірки ТОВ "Форум-Інвест" та за результатами податкового контролю ТОВ "ЕД Хорс".

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11.03.2013 № К/800/2908/13 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою ДПІ.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу ДПІ без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - в силі як такі, що прийняті відповідно до закону та є належно обґрунтованими.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 14.06.2018 прийняв касаційну скаргу ОДПІ до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомленням сторін на 19.06.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення, з приводу правомірності якого виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті від 25.06.2012 № 434/22-2/32308802 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Форум-Інвест" з питань правильності формування податкового кредиту з ПДВ при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "ЕД Хорс" за період з 01.08.2011 по 31.10.2011. Згідно з цим висновком позивач, у період охоплений перевіркою, безпідставно включив до складу податкового кредиту ПДВ у сумі 673 925,00 грн за податковими накладними, виписаними ТОВ "ЕД Хорс".

Висновок ДПІ про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку обґрунтований тим, що правочин між позивачем та його контрагентом (ТОВ "ЕД Хорс") є нікчемним. При цьому ДПІ посилається на інформацію, отриману під час здійснення заходів податкового контролю (використано акт від 03.04.2012 № 73/22-80/36351956 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ЕД Хорс" з питань повноти нарахування та достовірності сплати ПДВ та податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ "PA Маркетингком", ТОВ "Незалежна Правнича Компанія", ПП "А.В.П. Тріада", ТОВ "БКК "Інтермарр", ТОВ "Консалтингова Група" "СВ", ТОВ "Укртрейдком", ТОВ "ЮК "Захист" за період з 01.01.2011 по 31.12.2011; акт від 13.04.2012 № 150/2240/36351956 про неможливість проведення перевірки ТОВ "ЕД Хорс" з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинам з контрагентами у жовтні 2011 року), згідно з якою вчинені правочини ТОВ "ЕД Хорс" не спрямовані на реальне настання наслідків, є нікчемними внаслідок фінансово - господарських операцій з фіктивними контрагентами.

Суди також встановили, що передумовою формування позивачем податкового кредиту стало придбання у ТОВ "ЕД Хорс" послуг з проведення рекламної компанії та розміщення реклами в засобах масової інформації, на зовнішніх конструкціях, в метро на підставі договорів.

Обставини щодо реальності господарських операцій з придбання позивачем послуг у вказаного контрагента встановлені судом на підставі оцінки доказів у справі, а саме: актів виконаних робіт; податкових накладних; платіжних доручень; звітів щодо виконання робіт; придбані послуги були використані в межах господарської діяльності ТОВ "Форум-Інвест"; ТОВ "ЕД Хорс" станом на час вчинення господарських операцій мало податкову та господарську правоздатність.

Доводи ДПІ, що були покладені в основу висновку про нікчемність господарських операцій між позивачем та ТОВ "ЕД Хорс", суд визнав безпідставними, з огляду на те, що такі доводи обґрунтовані тільки посиланням на інформацію, отриману під час здійснення заходів податкового контролю, без документального дослідження операцій між ТОВ "Форум-Інвест" та ТОВ "ЕД Хорс" у ході податкової перевірки ТОВ "Форум-Інвест".

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 стаття 198 ПК України).

За змістом наведених норм витрати платника податків, які мають значення для податкового обліку, повинні мати зв'язок з його господарською діяльністю та підтверджені відповідними первинними документами, обов'язок ведення яких встановлений правовими нормами.

Вирішальне значення для податкового обліку має існування факту господарської діяльності, фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку сум валових витрат та (чи) податкового кредиту.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми валових витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного.

Згідно зі статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суди попередніх інстанцій, зробивши з дотриманням норм статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) оцінку документів первинного бухгалтерського обліку та податкового обліку, наданих позивачем на підтвердження права на формування податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ТОВ "ЕД Хорс", обставин щодо основного виду діяльності позивача та наявності господарської та спеціальної податкової правосуб'єктності у його контрагента у їх сукупності, та відсутність відповідних доказів з боку податкового органу на спростування достовірності інформації, яка зафіксована у податковому та бухгалтерського обліку позивача, дійшли обґрунтованого висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення від 16.07.2012 № .

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, ДПІ посилається на ті ж самі обставини, які вказані в акті перевірки як підстава для зменшення ТОВ "Форум-Інвест" суми від'ємного значення з ПДВ згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір у цій справі. Ці обставини були предметом оцінки судами першої та апеляційної інстанцій. В касаційній скарзі не наведено конкретних підстав, які б свідчили про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні обставин у справі та норм матеріального права при їх юридичній оцінці.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна