Справа № 806/20/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року м.Житомир справа № 806/20/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання допущення дискримінації, стягнення упущеної вигоди 17 736,40 грн та моральної шкоди 60 000,00 грн,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила:

- встановити, що при вирішенні питання щодо визнання права на перерахунок пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням суддівської винагороди з 01.05.2016 у відповідності до вимог ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст.8 Закону України від 25.12.2015 року № 928-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в період з 08.06.2016 по березень 2017 року допустило дискримінацію по відношенню до ОСОБА_1, оскільки вона зазнала обмеження у визнанні та реалізації права на перерахунок пенсії державного службовця, тоді як іншому державному службовцю такий перерахунок було здійснено (при оскарженні постанови Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 по справі № 295/9190/16-а було сплачено судовий збір і внаслідок апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 була позбавлена права на перерахунок пенсії державного службовця, а при оскарженні постанови Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2016 по справі № 295/13162/16-а Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ухилилось від сплати судового збору як при подачі апеляційної скарги, так і на вимогу ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016, внаслідок чого апеляційна скарга була повернута Житомирському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2016, а отже Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області створило перешкоди для апеляційного розгляду справи № 295/13162/16-а та умови для перерахунку пенсії державного службовця іншій особі, здійснило цей перерахунок та виплатило перераховані кошти).

- стягнути з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь 17 736 грн 40 коп. на відшкодування збитків у формі упущеної вигоди за період з 08.06.2016 по 26.12.2017 та 60000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 указувала, що в період з 08 червня 2016 року по березень 2017 року відповідачем вчинено дискримінацію по відношенню до неї, внаслідок скасування, ухваленої на її користь постанови Богунського районного суду м.Житомира від 20.07.2016, та ухилення від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2016, постановленої на користь ОСОБА_3, чим створено умови для здійснення перерахунку пенсії державного службовця іншій особі за аналогічних підстав, яка раніше, так як і позивач, працювала суддею Апеляційного суду Житомирської області, з 01.07.2016 та виплачено перераховані кошти. Позивач стверджує, що відповідачем встановлено несправедливі відмінності: до неї ставились менш приязно та менш справедливо, ніж до інших пенсіонерів через чинники не пов'язані з її достоїнствами, здібностями чи потенціалом, а ОСОБА_3 надали необґрунтовані переваги і привілеї: не сплатили судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, що створило можливість для вступу рішення в законну силу та для здійснення перерахунку її пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням заробітної плати суддів з 01.05.2016. Вважає, що до неї допущена дискримінація за ознаками самоідентифікації та індивідуальності. Наслідком дискримінації стало позбавлення її права на перерахунок пенсії, що спричинило збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 17736,40 грн, і завдання їй моральної шкоди в розмірі 60000 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду (суддя Попова О.Г.) від 31.01.2018 відкрито провадження у справі № 806/20/18 за правилами загального позовного провадження.

14 лютого 2018 р. Житомирським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою провадження в адміністративній справі № 806/20/18 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 р. ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "14" лютого 2018 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Романченка Є.Ю. від 14 травня 2018 р. адміністративну справу № 806/20/18 прийнято до провадження. Також визначено, що справа належить розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 06.06.18.

06 червня 2018 р., за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. За погодженням із учасниками справи, розгляд справи по суті розпочато 06.06.2018. У зв'язку з неможливістю вирішення справи в даному судовому засіданні, судом оголошено перерву в судовому розгляді до 15 червня 2018 р., у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів у відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач наголошувала, що нею пред'явлено позов про дискримінацію, відшкодування збитків та моральної шкоди, а не щодо незаконного перерахунку її пенсії.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на заперечення наведені у письмовому відзиві. При цьому вказувала, що факт подання апеляційної скарги на рішення суду І інстанції, факт сплати судового збору за її подання є правом і обов'язком сторони у справі - суб'єкта владних повноважень, спрямованим на реалізацію конституційного права на судовий захист, коли таке рішення суду І інстанції є незаконним і суперечить законним інтересам органу державної влади, і аж ніяк не діями дискримінаційного характеру по відношенню до особи, яка є в тому чи іншому провадженні стороною у справі. Дії, бездіяльність та рішення управління здійснюються з дотриманням принципу рівності перед законом, без дискримінації, тому позов підлягає залишенню без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_1 з 19.03.2010 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 86% від заробітку.

Як видно із позовної заяви, 25 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок її пенсії на підставі ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, з послідуючими змінами, та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", подавши довідку про заробітну плату встановленого зразка від 17.05.2016 № 3-307/500/16, видану Апеляційним судом Житомирської області.

Листом від 31 травня 2016 року № 120/К-8 відповідач відмовив їй у задоволенні заяви.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з відповідним позовом.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 в справі № 295/9190/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку її пенсії у зв'язку із збільшенням заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого на відповідній посаді судді та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, призначену на умовах ст. 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням складових заробітної плати згідно довідки Апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2016 № 3-307/500/16, в розмірі 86% суми заробітної плати без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи з 08.06.2016.

20 грудня 2016 року Житомирський апеляційний адміністративний суд, розглянувши апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "20" липня 2016 р. у справі № 295/9190/16-а, постановив постанову, якою апеляційну скаргу задоволено, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "20" липня 2016 р. скасовано, прийняти нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою позивача на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року.

Позивач вважає, що відповідач, оскарживши постанову районного суду в справі № 295/9190/16-а та сплативши судовий збір за подачу апеляційної скарги, вчинив дискримінацію по відношенню до неї, позаяк під час подачі апеляційної скарги на постанову Богунського районного суду м. Житомира в справі № 295/13162/16-а за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, судовий збір сплачено не було, а постанова суду першої інстанції набрала чинності.

Судом з'ясовано, що, дійсно, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2016 в справі № 295/13162/16-а задоволено частково позов ОСОБА_3 та, зокрема, зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію державного службовця, призначену на умовах ст. 37 Закону України "Про державну службу", в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді, з урахуванням складових заробітної плати згідно довідки Апеляційного суду Житомирської області №3-311/526/16 від 26.05.2016 без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи із 01.07.2016.

Не погоджуючись з ухваленою постановою, Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 р. у справі № 295/13162/16-а в задоволенні клопотання Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишено без руху.

Оскільки станом на 26.12.2016 управлінням не виконані вимоги ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 про залишення апеляційної скарги без руху (не подано документ, що підтверджує сплату судового збору), Житомирським апеляційним адміністративним судом постановлено в справі № 295/13162/16-а ухвалу, якою відмовлено Житомирському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" листопада 2016 р. у вказаній справі особі, яка її подала.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житомирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року в справі № 295/13162/16-а відмовлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2017 року.

Вирішуючи спір по суті в даній адміністративній справі, враховуючи наведене, суд зважає на таке.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до приписів статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 46 Основного Закону, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина визначає Закон України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 № 5207-VI.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 № 5207-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 5207-VI) визначено, що відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

У розумінні пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 5207-VI, дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Стаття 5 Закону № 5207-VI вирізняє такі форми дискримінації: пряма дискримінація; непряма дискримінація; підбурювання до дискримінації; пособництво у дискримінації; утиск.

У позовній заяві позивачка вказує на допущення відповідачем по відношенню до неї саме прямої дискримінації.

Згідно зі п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5207-VI, пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Частиною другою статті 6 Закону № 5207-VI встановлено, що форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

В силу приписів частини 3 вказаної статті Закону № 5207-VI не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме:

спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту;

здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними;

надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом;

встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян;

особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

У п.п. 48, 49 рішення Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 у справі "Пічкур проти України", яке, відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права, визначено, що практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі "Вілліс проти Сполученого Королівства", заява N 36042/97, п. 48, ECHR 2002-IV). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об'єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі "Ван Раалте проти Нідерландів", п. 39, Reports 1997-I).

Отже, як Законом України «Про запобігання та протидії дискримінації в Україні», так і практикою ЄСПЛ встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

У світлі розглядуваних правовідносин, суд констатує, що Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області внаслідок прийняття Богунським районним судом м.Житомира постанов про часткове задоволення позовів у подібних справах на користь різних позивачів, а саме 20.07.2016 на користь ОСОБА_1 (справа № 295/9190/16-а) та 15.11.2016 - ОСОБА_3 (справа 295/13162/16-а), діяло в один спосіб, передбачений процесуальним законодавством, і подало апеляційні скарги на судові рішення до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Зі змісту протоколу засідання робочої групи з питань визначення доцільності оскаржень рішень суду та з метою забезпечення оптимального використання коштів, які в межах кошторисних призначень поточного року можуть бути спрямовані на сплату судового збору Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23.12.2016 видно, що відповідачем було зазначено про доцільність сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2016 у справі № 295/13162/16-а, втім, у зв'язку із відсутністю виділення коштів на сплату судового збору станом на дату проведення засідання робочої групи, вирішено повторно звернутися до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Про відсутність у відповідач постійних фінансових надходжень для сплати судового збору в необхідних розмірах свідчать надані представником відповідача документи.

Житомирський апеляційний адміністративний суд в задоволенні клопотання Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про звільнення від сплати судового збору відмовив та повернув апеляційну скаргу на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" листопада 2016 р. у справі № 295/13162/16-а особі, яка її подала.

Як наслідок постанова Богунського районного суду м. Житомира від "15" листопада 2016 р. у справі № 295/13162/16-а набрала законної сили, а пенсіонеру ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії державного службовця.

При цьому суд ураховує, що під час розгляду справи судом аргументи позивача щодо наявності в неї певної ознаки, яка б могла вплинути на несплату відповідачем судового збору при подачі апеляційної скарги у справі № 295/13162/16-а, чи навпаки на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в справі № 295/9190/16-а жодними доказами підтверджені не були. У такому разі має місце припущення позивача про обмеження її прав, яке не можна пов'язувати з дискримінацією, відтак посилання позивача на положення Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" не можна визнати обґрунтованими.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що здійсненні відповідачем дії, на виконання судового рішення в справі № 295/13162/16, яке набрало законної сили, та сплата відповідачем під час подання до суду апеляційної інстанції судового збору в справі № 295/9190/16-а є правомірними, ґрунтуються на положеннях законодавства України, а тому не є спрямованими на дискримінацію особи за ознаками самоідентифікації та індивідуальності (правовою активність позивача), переслідують легітимні та конкретно визначені цілі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для висновку про дискримінаційний характер дій відповідача, викладених у позовній заяві ОСОБА_1.

В той же час, слід зауважити, що предметом даної адміністративної справи не є рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень пов'язаних з здійсненням ним владно-управлінських функцій.

У позовній заяві позивач просить встановити, що при вирішенні питання щодо визнання права на перерахунок пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням суддівської винагороди з 01.05.2016 у відповідності до вимог ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст.8 Закону України від 25.12.2015 року № 928-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в період з 08.06.2016 по березень 2017 року допустило дискримінацію по відношенню до неї, проте така форма судового захисту нормами КАС України не передбачена.

Беручи до уваги все наведене вище, суд вважає, що згадані позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Ураховуючи висновок суду про відсутність підстав для встановлення, що при вирішенні питання щодо визнання права на перерахунок пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням суддівської винагороди з 01.05.2016 у відповідності до вимог ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст.8 Закону України від 25.12.2015 року № 928-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в період з 08.06.2016 по березень 2017 року допустило дискримінацію по відношенню до ОСОБА_1, суд приходить до переконання, що решта позовних вимог, які є похідними від вищевикладеної вимоги, про стягнення на її користь збитків завданих дискримінацією у формі упущеної вигоди в розмірі 17 736 грн 40 коп. та моральної шкоди у сумі 60000 грн також задоволенню не підлягають.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення даного позову.

Керуючись статтями 5, 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повне судове рішення складене 25 червня 2018 року