Справа № 543/32/18
Суддя: Смілянський Є. А.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі судового засідання Гапон Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи.

Позов обгрунтував тим, що 03.01.2018 року поблизу стаціонарного посту ДАІ «Засулля» на 208 км автошляху М-03 «КиївХарків-Довжанський» поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 винесено «Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серії БР № 502336 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. Зазначену постанову винесено на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому, у даній постанові вказано, що її винесено поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції, однак з 01.01.2018 р. відповідно до Наказу Голови Національної поліції Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції перейменовано на Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Вважає, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням його законних прав з огляду на наступне.

П. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України [п.1], а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) [п.3], та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення [п.9].

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Всупереч зазначеним нормам законодавчих актів постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 502336 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, винесено з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

1.Щодо не ознайомлення з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також з порядком і строками оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зокрема, згідно постанови серії БР № 502336, складеної поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що «03.01.2018 р. о 17-30 год. на А/Д Київ-Харків на 208 км водій керував ТЗ, який підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов», - чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн. На звороті даної постанови розміщено текст статей 268, 307, 308 КУпАП щодо прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та порядку і строків оскарження постанови, проте відмітка про ознайомлення чи не ознайомлення з вказаними положеннями законодавства відсутня.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Всупереч вказаним вимогам законодавства ОСОБА_1 не було розяснено його право оспорити допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається, а також право скористатися допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права, передбачене ст. 268 КУпАП, внаслідок чого суттєво порушено його право на захист та створено умови для невиконання уповноваженою посадовою особою Національної поліції обовязку, передбаченого ч. 5 ст. 258 КУпАП.

2.Стосовно змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, з тексту постанови незрозуміло, яким саме чином та на підставі яких доказів поліцейський роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_2 дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Зокрема, в постанові відсутнє посилання на норми матеріального права, які встановлюють обовязок водія транспортного засобу проходити обовязковий технічний контроль транспортного засобу та періодичність проходження такого контролю. При цьому, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ встановлено винятки з вказаного обовязку для легкових автомобілів усіх типів, марок і моделей (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), та інших прирівняних до них транспортних засобів - незалежно від строку експлуатації; а також для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон - із строком експлуатації до двох років. При цьому, будь-який огляд автомобіля з метою встановлення його фактичної приналежності до виду «автомобілі вантажні» перед складанням постанови серії БР № 502336 не проводився, жодні технічні документи на підтвердження цього працівником поліції не оглядалися.

На даний час в Україні відсутня власна система класифікації автотранспортних засобів. Однак, відповідно до ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 р. № 1543-XII Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною ОСОБА_3 Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. Зважаючи на положення вказаного закону та Декларації про державаний суверенітет України від 16.07.1990 р. № 55-XII у частині, що не суперечить її законодавству, в Україні продовжує діяти Галузева нормаль ОН 025270-66 «Классификация и система обозначения автомобильного подвижного состава, а также его агрегатов и узлов, выпускаемых специализированными предприятиями», відповідно до якої автомобілі класифікуються за трьома ступенями: класом, видом та моделлю (типом). Відповідно до п. 27 даної Галузевої нормалі в основу поділу класів транспортних засобів на види покладено ознаку експлуатаційного призначення автомобілів, при цьому встановлено види автомобілів, серед яких окремо виділено легкові автомобілі, автобуси та вантажні автомобілі. Відповідно до абз. 6-8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-III відмінності між автомобілем вантажним, автомобілем легковим та автобусом визначаються призначенням конструкції та обладнання автомобіля для перевезення вантажів або пасажирів, у т.ч. - кількістю місць для сидіння.

Зважаючи на вказане, висновок про приналежність конкретного автомобіля до виду «автомобілі вантажні» та, відповідно, - необхідність проходження останнім обовязкового технічного контролю і періодичність проходження такого контролю може бути зроблено лише за результатами візуального огляду салону та зовнішніх конструктивних елементів автомобіля, в результаті якого буде встановлено призначення конструкції та обладнання автомобіля саме для перевезення вантажів. Однак працівником поліції перед складанням постанови про накладення адміністративного стягнення такий огляд не проводився, питань з приводу можливості здійснення вантажних або пасажирських перевезень автомобілем ОСОБА_1 ніхто не ставив, посилань на будь-які докази на підтвердження приналежності автомобіля ОСОБА_1 до вантажних зазначена постанова не містить.

При цьому, у відповідності до ст. 251 КУпАП, до доказів в справі про адміністративне правопорушення, відносяться будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Жодних з наведених у ст. 251 КУпАП доказів у справі про адміністративне правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, нібито вчинене ОСОБА_1, посадовими особами, уповноваженими розглядати справу про відповідне адміністративне правопорушення, не досліджувалося та до «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серії БР № 502336 не долучено. Водночас, у салоні автомобіля НОМЕР_1, крім водія на момент зупинки знаходилися три особи, які могли бути допитані в якості свідків з приводу суттєвих обставин справи про адміністративне правопорушення: мешканці с. Хорошки Оржицького району ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також мешканець с. Терни Лубенського району ОСОБА_6, разом з якими ОСОБА_1 повертався з м. Хорол Полтавської області, куди вони їздили у власних справах.

Також у постанові не зазначено і обставин, на підставі яких працівник поліції дійшов до переконання про не проходження транспортним засобом обовязкового технічного контролю в передбачений законодавством строк.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена 03.01.2018 р. відносно ОСОБА_1 не містить обовязкових елементів, передбачених ст. 283 КУпАП, а саме:

-опису обставин, установлених при розгляді справи (замість цього в постанові лише вказано на факт керування автомобілем НОМЕР_2);

-належного зазначення транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) постанова не містить вказання моделі транспортного засобу. Словосполучення «FIAT DUCATO» вказує лише на марку автомобіля. Посилання ж на конкретну модель даної марки транспортного засобу (для «FIAT DUCATO» - наприклад: «L1H1», «L2H1», «L2H2», «L3H2», «L3H3», «L4H2», «L4H3») у постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутнє. При цьому різні моделі автомобіля «FIAT DUCATO» значно відрізняються між собою за конструкцією та обладнанням, у т.ч. за колісною базою, зовнішньою довжиною і висотою, довжиною завантаження і характеристиками вантажного відсіку (за його наявності). Автомобіль також виробляється в різних поколіннях і комплектаціях, як пасажирських, так і вантажних. Технічний паспорт автомобіля працівником поліції не досліджувався та до постанови його ксерокопія не долучалася, як і будь-які інші документи чи докази на підтвердження належності автомобіля до вантажних, що вбачається з незаповненої графи постанови «8. До постанови додаються»;

-порядку сплати штрафу (наприклад, розяснення чи підлягає в даному випадку штраф до сплати через установу банку чи на місці вчинення правопорушення);

-відривної квитанції із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (у наявній квитанції до постанови не зазначено ні реквізитів, ні можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Штамп, проставлений на вказаній квитанції, з вказанням реквізитів для оплати, - розмитий та виконаний фарбою червоного кольору поверх бланку постанови з нанесеними типографським способом лініями червоного кольору, що унеможливлює прочитання вказаних реквізитів, зокрема: №№ р/р та запису в ЄДРПОУ, назви банку отримувача платежу).

Крім того, як визначено ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, в порушення вище зазначених вимог законодавства, як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1, так і під час винесення постанови по даній справі поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 не були зясовані обставини:

-чи було вчинено ОСОБА_1 адміністративне правопорушення;

-чи винен він у його вчиненні;

-чи підлягає він адміністративній відповідальності;

-чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність;

а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, особа, яка склала постанову серії БР № 502336 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення діяла не у відповідності до положень ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, якими передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться виключно в межах їх компетенції та у точній відповідності з законом.

3.З приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення неуповноваженою особою.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Водночас, відповідно до п. 1 Наказу Національної поліції України від 06.11.2015 р. № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.10.2016 року № 1114) Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України.

Отже, «Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серії БР № 502336 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, складена неуповноваженою відповідно до положень ст. 222 КУпАП особою - поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2

Крім того, у зазначеній постанові невірно вказано назву територіального (відокремленого) підрозділу органу Національної поліції України, з огляду на те, що відповідно до Наказу Голови Національної поліції з 01.01.2018 р. Управління патрульної поліції у містах перейменовано на Управління патрульної поліції в областях, у т.ч. - Управління патрульної поліції у місті Полтаві перейменовано на Управління патрульної поліції у Полтавській області. Таким чином, назва посади особи, яка склала постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 502336, зазначена у даній постанові, не відповідає фактичній назві посади, яку обіймав поліцейський ОСОБА_2 станом на 03.01.2018 р.

Зважаючи на вказане, працівником поліції при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1Г не дотримано вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 7 КУпАП щодо здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності та застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.Стосовно порушень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII.

Як вказано у ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 35-ої даного Закону, існує виключний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупинити транспортний засіб. Ч. 2 ст. 35 Закону встановлює обовязок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Однак, в ході зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 03.01.2018 р. працівником поліції всупереч зазначеним вимогам законодавства не було вказано ні конкретної причини зупинення ним транспортного засобу, ні опису підстав такої зупинки, згідно переліку, визначеного у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII, звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобовязаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та предявити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. ОСОБА_1, всупереч вказаним вимогам Закону посвідчення працівників поліції водію жодна із осіб, присутніх на місці зупинки транспортного засобу, не предявляли, своїх посад та прізвищ не вказували.

Таким чином, в діях поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 під час зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 03.01.2018 р. та винесення «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серії БР № 502336 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, - наявні порушення вимог ч. 3 ст. 18 та ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII.

5.Відносно права працівника поліції виносити постанову по справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Складанню оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення передувало обвинувачення позивача зі сторони сержанта поліції ОСОБА_2 у скоєнні даного правопорушення. При цьому, жодних дій, які б свідчили про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, ніким з працівників поліції, присутніх на місці зупинки транспортного засобу, не вчинялося; позивачу право заявляти клопотання чи зауваження з приводу обставин події, користуватися правничою допомогою або подавати докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення всупереч вимогам ст. 268 КУпАП не розяснювалося. Внаслідок вказаного при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення було суттєво порушено права ОСОБА_1, передбачені чинним законодавством, у тому числі ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, відповідно до принципів 6, 7 Рекомендація № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи Державам членам стосовно адміністративних санкцій - при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами, як попереднє інформування особи щодо фактів, які їй ставляться в вину; надання особі достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; інформування особи стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; надання особі можливості висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; вказання у адміністративному акті про застосування санкцій мотивів, на яких він ґрунтується. Від вищезазначених принципів можна відмовитися в незначних справах, де накладається обмежене грошове стягнення, за умов попередньої згоди заінтересованої особи та в межах закону. Обовязок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Однак, працівники поліції, які зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 останньому інформації щодо причин зупинки транспортного засобу та характеру доказів у справі за ч. 3 ст. 121 КУпАП, зібраних проти ОСОБА_1, не повідомляли; часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані, не надали. При цьому попередньої згоди заінтересованої особи ОСОБА_1, висловленої в межах закону, на відмову від вищезазначених принципів у позивача не запитували та жодним чином не фіксували. Відразу після зупинки транспортного засобу поліцейський, який його зупинив, висловив твердження про не проходження даним транспортним засобом обовязкового технічного контролю у встановлені строки.

Таким чином, процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, зокрема в частині оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; обставини, передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувалися, права особи правопорушника, передбачені ст. 268 КУпАП щодо отримання ним правової допомоги, дотримані не були.

Крім того, відповідно до положень ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Таким чином позивач вважає, що розгляд справи поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 носив формальний характер, переконання про винність позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником Управління патрульної поліції наперед.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема права користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та процесуальних порушень, допущених при розгляді справи, тобто неналежної процесуальної форми дій поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2, дії останнього щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП слід визнати протиправними, а факт наявності події і складу адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП у діях ОСОБА_1 недоведеним, та скасувати постанову серії БР № 502336 від 03 січня 2018 р., якою на ОСОБА_1 накладено стягнення - штраф у розмірі 340 грн. за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Як зазначає Конституційний Суд України у п. 4.1 рішення від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 502336 від 03 січня 2018 р., якою на ОСОБА_1 накладено стягнення - штраф у розмірі 340 грн. за ч. 3 ст. 121 КУпАП, на думку позивача, підлягає скасуванню у звязку з незаконністю та необґрунтованістю, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначена постанова по справі про адміністративне правопорушення вручена позивачу 03.01.2018 р.

Передбачений законом 10-деннний строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення закінчується 13.01.2018 р. З огляду на положення ч.ч. 1, 6, 8 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Зважаючи на вказане, строк для оскарження постанови серії БР № 502336 від 03 січня 2018 р., якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу, закінчується в момент закінчення робочого часу у Оржицькому районному суді Полтавської області 15.01.2018 р.

В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, але представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала повністю. Суд ухвалив розглянути справу без участі позивача та його представника.

Відповідач в судове засідання не з»явився хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, надав відзив на позов та заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача по справі.

У відзиві відповідач зазначив наступне. Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, адже керував автомобілем НОМЕР_3, що підлягає обов»язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов чим порушив п.п. 31.3 « б « Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП. Відповідно до п. 31.3 ( б ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов»язковий технічний контроль ( для транспортних засобів, що підлягають такому контролю ).

Згідно частин 2-4 статті 35 Закону України « Про дорожній рух « обов»язковому технічному контролю не підлягають:

1)легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2)легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Періодичність проходження обов»язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів ( незалежно від форми власності ) вантажопідйомністю до 3, 5 тонн, причепів до них із строком експлуатації більше двох років кожні два роки. Оскільки автомобіль НОМЕР_3 є вантажним, що підтверджується витягом з бази даних НАІС ДДАІ МВС відтак він підлягає обов»язковому технічному контролю, але його не пройшов. Прохав відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Суд ухвалив розглянути справу без участі представника третьої особи по справі.

Судом досліджено наступні докази.

Відповідно постанови від 03.01.2018 року серії БР № 502336 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП та йому призначено покарання у виді штрафу розміром 340 грн за порушення п.п. 31.3 б Правил дорожнього руху.

Згідно витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС автомобіль НОМЕР_3 є вантажним, 2008 року випуску.

Згідно посвідчення водія ОСОБА_1 має право керування категорії « В «.

На запит суду водій ОСОБА_1 технічний паспорт на автомобіль надавати відмовився.

Суд вважає, що зазначені в постанові відповідача обставини справи щодо порушення позивачем п.п. 31.3 « б « Правил дорожнього руху повністю знайшли своє підтвердження в суді, що свідчить про наявність складу правопорушення в діянні позивача.

Суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 03.01.2018 року серії БР № 502336 ОСОБА_1 правомірно визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП за керування 03.01.2018 року вантажним автомобілем НОМЕР_4 зі строком експлуатації більше двох років та йому правомірно призначено покарання у виді штрафу розміром 340 грн за порушення п.п. 31.3 б Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.3 ( б ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов»язковий технічний контроль ( для транспортних засобів, що підлягають такому контролю ).

Згідно частин 2-4 статті 35 Закону України « Про дорожній рух « обов»язковому технічному контролю не підлягають:

1)легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2)легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3)технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Автомобіль « Фіат- Дукато « номерний знак НОМЕР_5 є вантажним із строком експлуатації більше двох років, тому підлягає обов»язковому технічному контролю, але його не пройшов.

За таких обставин в діянні водія ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Також в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження інші зазначені в позові обставини, що на думку позивача є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Встановлено, що ОСОБА_1 з правами особи був ознайомлений, зміст постанови відповідає чинному законодавству, постанова складена уповноваженою особою, порушень Закону України " Про Національну поліцію " не допущено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган / посадова особа / при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає рішення про залишення постанови без зміни, а скарги без задоволення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких умов суд приходить до висновку про залишення рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 243 - 246, 286 ч. 3 п. 1 КАС України, ч. 1 п. 1 ст. 293 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позова ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Оржицький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :