Справа № 681/555/18
Суддя: Горгулько Н. А.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 681/555/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо винесення постанови серії БР № 638959 від 04.04.2018 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом дополіцейського СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо винесення постанови серії БР № 638959 від 04.04.2018 року.

Позов мотивовано тим, що поліцейським СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 638959 від 04.04.2018 року за вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає цю постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. За кермом автомобіля не перебував. Вказує, що автомобілем керував його товариш ОСОБА_3

На підставі вищезазначеного позивач просить скасувати постанову поліцейського СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 серії БР № 638959 від 04.04.2018 р.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов - п'ять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та розяснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У визначений в ухвалі строк відповідачем заперечень на позовну заяву не подано.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04.04.2018 р. поліцейським СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 прийнята постанова серії БР № 638959, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не предявив посвідчення водія.

Позивач, не погоджуючись з винесеною постановою, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх слів про неперебування за кермом автомобіля під час зупинки транспортного засобу, у звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України, передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 19 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно зі ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В своїй заяві позивач вказує, що 04.04.2018 року не перебував за кермом власного автомобіля, а був лише пасажиром.

Як вбачається з постанови Полонського районного суду від 23 квітня 2018 року, яка набрала законної сили 26 червня 2018 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що 04 квітня 2018 року приблизно о 22 годині ОСОБА_1 в м. Полонне по вул. Л.Українки керував автомобілем НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому у вищевказаний час та місці, після зупинки зазначеного транспортного засобу працівниками поліції, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння відмовився в зухвалій формі від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог поліцейського ОСОБА_2 про предявлення документів, при цьому виражався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

Крім того, суд не прийняв до уваги вищевказані пояснення порушника, а також свідка ОСОБА_3 про те, що перед зупинкою вищезгаданого автомобіля ВАЗ ним керував ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, та що вони помінялись місцями після зупинення автомобіля.

Крім того, в своїй позовній заяві позивач працівник поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Той факт, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції не предявив посвідчення водія не заперечується позивачем у його позовній заяві, де він вказує, що не зобовязаний був його предявляти, так як був пасажиром у вказаному автомобілі. Факт перебування його у автомобілі у якості пасажира спростовано вищенаведеними доказами у справі.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 статті 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Також, суд зазначає, що спірна постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на якій відповідач уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт порушення ним правил дорожнього руху,, через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі наведеного, поліцейським СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують обставини неперебування його за кермом автомобіля, наявності у нього та предявлення на вимогу працівника поліції посвідчення водія, а отже оскаржувана постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП.

Керуючись, ст.ст. 2, 9, 241-246, 250, 255,286, 295 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Полонський районний суд. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач: Поліцейський СРПП №2 Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2, вул.Героїв Майдану, 6, м.Полонне Хмельницької області.

Головуюча: