Справа № 815/4933/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/4933/17

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом громадянина Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Мельникової Аліни Ігорівни про визнання протиправними дій щодо складання та винесення рішення, визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року громадянин Республіки Кот-д'Івуар - ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС України в Одеській області), головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області Мельникової А.І. в якому, з урахуванням уточнень (а.с.69-73), просив:

- визнати протиправними дії що складання та винесення рішення «Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Кот-д'Івуар ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 20 червня 2017 року «Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач наполягав на тому, що посадова особа Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області Мельникова А.І., діяла з перевищенням своїх повноважень, оскільки скоєння ним адміністративного правопорушення, у вигляді спроби незаконно перетнути державний кордон України, тягнуло для нього лише сплату штрафу, а не скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, на підставі Законів України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Про основи національної безпеки», виходив з того, що спроба позивача незаконно перетнути державний кордон України, є нелегальною міграцією та становить загрозу національній безпеці України.

До того ж, суд першої інстанції дійшов висновку щодо законності дій посадової особи ГУ ДМС України в Одеській області, яка скасувала посвідку позивача на тимчасове проживання в Україні, оскільки остання діяла на підставі п п.4 п.19 постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року №251 «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983» (далі - Порядок), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У своїх доводах апелянт посилається на те, що його спроба незаконно перетнути державний кордон України, відноситься до адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за статтею 204-1 КУпАП і посягає на встановлений порядок управління.

Висновок суду першої інстанції, що дане правопорушення становить загрозу національній безпеці України є безпідставним, а тому у суб'єкта владних повноважень не було підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні, на підставі п п.4 п.19 Порядку.

Понад те, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не відноситься до категорії нелегальних мігрантів, оскільки має усі законні підстави перебування на території України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ ДМС України в Одеській області вважає необґрунтованими доводи апеляції та вважає правильним висновок суду першої інстанції, що дії апелянта, у вигляді спроби незаконно перетнути державний кордон України, становлять загрозу національній безпеці України.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на наступне.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 10 серпня 2014 року о 13 год. 15 хв. прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Новоселиця» 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, при незаконному перетину державного кордону між Україною та Словаччиною, поза межами пункту пропуску, було виявлено та затримано, у складі групи правопорушників, громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_1.

11 серпня 2014 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України було прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_1 та зобов'язано, остатнього, добровільно залишити територію України до 13 серпня 2014 року.

У зв'язку з відсутністю у позивача документів, що дають право на перетин державного кордону, як України, так і інших країн та достатніх коштів для цього, вказане рішення ним не виконано.

18 серпня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено постанову про примусове видворення з України громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_1 та 21 серпня 2014 року поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З метою примусового видворення позивача були проведені відповідні заходи щодо отримання від іноземного консульства документів, що посвідчують його особу та свідоцтва для його повернення до країни походження.

Проте, вжиті заходи не забезпечили можливості здійснення примусового видворення з України громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_1, через відсутність документів, які засвідчують його особу і надають право перетину кордону України, а також через відсутність коштів в іноземного громадянина для повернення в країну походження.

Довідкою Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні за № 47 від 10.08.2015 року зафіксовано, що громадянин Кот-Дівуар ОСОБА_1, з 21.08.2014 року до 10.08.2015 року утримувався в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні і, відповідно до частини 15 статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, має підстави на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні.

14 серпня 2015 року позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою № 1571/17 про видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Підставою для звернення із вказаною заявою стало завершення граничного терміну тримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

28 серпня 2015 року позивача було документовано посвідкою на тимчасове проживання № ТР129077 строком дії до 27 серпня 2016 року.

22 липня 2016 року позивач звернувся із заявою до ГУ ДМС України в Одеській області № 1702/17 про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні та термін дії посвідки був продовжений до 04.08.2017 року.

Далі, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року (справа № 308/4609/17), яка набрала законної сили 29 травня 2017 року, громадянина Республіки Кот-ДІвуар ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. Дане рішення суду позивачем виконано в добровільному порядку.

Відповідно до вказаного рішення, позивача звинувачували у спробі незаконно перетнути державний кордон України.

02 червня 2017 року на адресу ГУ ДМС України в Одеській області надійшло клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_1.

В обґрунтування клопотання зазначено, що необхідно припинити зловживання, з боку позивача, своїм статусом іноземця, а також врахувати, що нелегальна міграція є однією з потенційних загроз національним інтересам і безпеці державного кордону України.

20 червня 2017 року головним спеціалістом відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Мельникової А. І. прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою, для прийняття вказаного рішення, став п п.4 п.19 Порядку, оскільки дії позивача, на думку суб'єкта владних повноважень, загрожують національній безпеці України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно встановивши фактичні обставини справи, зробив правильну кваліфікацію спірних правовідносин та прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Підставою для такого висновку суду апеляційної інстанції, став правовий аналіз Законів України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773), «Про основи національної безпеки» від 19 червня 2003 року №964-IV (далі - Закон №964) та Порядку.

Відповідно до положень статті 1 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 5 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною вісімнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, подана після завершення граничного терміну тримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про неможливість примусового видворення з України іноземця або особи без громадянства з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною походження іноземця або особи без громадянства або з причин, що не залежать від таких осіб, після завершення строку тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, або якщо технічну неможливість здійснити примусове видворення іноземця було з'ясовано раніше.

Згідно з ч 1 ст. 23 Закону №3773 нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п п.4 п.19 Порядку посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі: коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров'ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Отже, предметом дослідження у даній справі є обставини, чи загрожували дії позивача національній безпеці.

Стаття 1 Закону №964 встановлює, що національна безпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам у сферах, зокрема, прикордонної діяльності та оборони, міграційної політики, при виникненні негативних тенденцій до створення потенційних або реальних загроз національним інтересам.

Відповідно до ст. 7 Закону №964, на сучасному етапі основними реальними та потенційними загрозами національної безпеки України є, у тому числі, нелегальна міграція.

Нелегальна міграція - це перетинання іноземцями або особами без громадянства державного кордону України з порушенням установленого порядку.

Позивач визнав свою вину та підтвердив, що намагався незаконно перетнути державний кордон України та потрапити в Словацьку Республіку.

Наведене, підтверджує висновок суду першої інстанції, що спірне рішення прийнято міграційною службою відповідно до вимог Закону №964 та Порядку, адже дії ОСОБА_1 є нелегальною міграцією та становлять загрозу національній безпеці України.

У зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта про безпідставність скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не засновані на законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Довід апелянта про те, що він не є нелегальним мігрантом, позаяк перебував на законних підставах на території України спростовується наступним.

Так, як вже було зазначено вище, нелегальна міграція - це перетинання іноземцями або особами без громадянства державного кордону України з порушенням установленого порядку, а нелегальний мігрант, визначення якого міститься в ст. 1 Закону №3773, - це іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України з порушенням установленого порядку.

Тобто, незважаючи на законність перебування позивача в Україні, він не повинен порушувати законодавства, яке регулює, в тому числі, і національну безпеку даної країни.

Останнім доводом апелянта, якій на його думку свідчить про необґрунтованість рішення суб'єкта владних повноважень, є неотримання ним рішення про скасування посвідки.

Між тим, матеріали справи свідчать про дотримання ГУ ДМС України в Одеській області порядку надіслання позивачеві спірного рішення.

Так, відповідно до п.20 Порядку, копія рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання, видається територіальним органом або підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві та особі без громадянства під розписку або надсилається рекомендованим листом таким особам і приймаючій стороні не пізніше ніж протягом п'яти днів з дня його прийняття.

Рішення від 20 червня 2017 року про скасування посвідки було направлено ОСОБА_1 листом ГУ ДМС України в Одеській області від 22 червня 2017 року №5/4 7090 (а.с.65-67), тобто в межах строку, передбаченого п.20 Порядку.

За таких обставин, слід зазначити, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, на підставі ст. 316 КАС України, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом громадянина Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Одеській області Мельникової Аліни Ігорівни про визнання протиправними дії по складанню та винесенню рішення, визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова

Повне судове рішення складено 21.06.2018 року.