Справа № 820/1035/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

18 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1035/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Донець Л.О.

суддів: Мельнікової Л.В. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 (суддя Спірідонов М.О.), по справі № 820/1035/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання винити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
16.02.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), Міністерства оборони України (далі відповідач-2), в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог: визнати протиправним та скасувати п. 8 протоколу № 119 від 17.11.2017 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розряду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум;

зобов`язати відповідача-1 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) позивачу одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., та наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року;

зобов`язати відповідача-2 вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги позивачу з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., та наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми;

зобов`язати відповідачів відповідно до ст. 382 КАС України подати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року позов було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п. 8 протоколу № 119 від 17.11.2017 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розряду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Зобов`язано Харківський Обласний Військовий Комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) позивачу одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., та наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги позивачу з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., та наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідач-2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 22.10.1988 р. по 06.02.1989 р. проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР, в тому числі у складі діючої армії в Республіці Афганістан з 22.10.1988 р. по 06.02.1989 р.

Комісією відповідача - 2 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято протокольне рішення №119 від 17.11.2017 року, в пункті 8 якого, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2017 року у справі №642/1788/17, призначено позивачу допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 218800 грн.

Під час проходження строкової військової служби у Демократичній Республіці Афганістан позивач 15.12.1988 отримав травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби, внаслідок чого йому з 25.06.2012 по 01.07.2014 була встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де проходили бойові дії, та ІІ група інвалідності йому встановлена повторно з 24.06.2014 до 01.07.2016.

Відповідачем-2 було призначено позивачу одноразову грошову допомогу на підставі довідки МСЕК серії ХАР-05 № 007666 від 26.04.2006, згідно якої позивач визнаний інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання, а 25.06.2012 року - інвалідом ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 630432 від 25.06.2012 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із приписів Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей (в редакції № 2004-VIII 6 квітня 2017р., що набрала чинності 07.05.2017 року), та визнав протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначення компенсаційних сум щодо призначення і перерахунку одноразової грошової допомоги позивачу.

Крім цього, судом першої інстанції зроблений висновок про те, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2017 року по справі № 642/1788/17 не містить зобов`язання відповідачу-2 прийняти рішення, а лише розглянути питання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Як вбачається зі змісту судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2017 року по справі №642/1788/17 позивач подав до відповідача-1 заяву від 16.07.2015 року про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За результатами відмови у задоволенні даної заяви та вирішення даного спору, у суді відповідачів зобов`язано вчинити дії та вирішити питання призначення позивачеві одноразову грошову допомогу у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Порядку Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Судовим рішення по справі № 642/1788/17 право на грошову допомогу позивачу було визначено на підставі пп.4 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей, в редакції Закону України № 328-V від 03.11.2006 року, № 5040-VI від 04.07.2012 року. відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Оскаржуване протокольне рішення від 17.11.2017 року прийнято на виконання вказаного судового рішення.

Судом першої інстанції зроблений висновок про те, що Ленінським районним судом м. Харкова під час вирішення справи №642/1788/17 не вирішувались питання призначення та розміру одноразової грошової допомоги, оскільки це є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.

За наведених обставин, суд першої інстанції висловив позицію про те, що даний спір не випливає зі справи № 642/1788/17 та оскаржуване рішення є самостійним рішенням відповідача-2.

Колегія суддів вважає вказану позицію необґрунтованою.

На підставі абзацу другого частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскаржуване протокольне рішення відповідачем-2 прийнято за результатами повторного розгляду заяви від 16.07.2015 року про виплату грошової допомоги з урахуванням правової позиції висловленої вже у судовому рішенні у справі № 642/1788/17 про розмір одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (редакції Законів України №328-У від 03.11.2006 року, №5040-УІ від 04.07.2012 року).

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відповідач-2 під час прийняття оскаржуваного рішення керувався правовими позиціями судового рішення у справі № 642/1788/17, яким був вирішений спір стосовно розміру грошової допомоги, та чинним на час виникнення спору законодавством.

З приводу посилань представника позивача та позиції суду першої інстанції про те, що Законом України №2004 УІІІ від 06.04.2017 року статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей викладена у новій редакції, та на час прийняття оскаржуваного рішення вказаний Закон України №2004-УІІІ від 06.04.2017 року був чинний, то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Законів України №328-У від 03.11.2006 року, №5040-УІ від 04.07.2012 року), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;

отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України".

На підставі статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Закону України №1774-УШ від 06.12.2016 року), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.

У відповідності до ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Законів України №328-У від 03.11.2006 року, №5040-УІ від 04.07.2012 року), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

На підставі статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Закону України №2004-УШ від 06.04.2017 року), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Частиною 9 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.3 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановленні інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що розмір одноразової грошової допомоги у разі інвалідності такої категорії осіб залежить від часу встановлення групи інвалідності, тобто від дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №1519/983/2012.

Зі змісту оскаржуваного протокольного рішення, відповідачем-2 прийнято за результатами повторного розгляду заяви від 16.07.2015 року про виплату грошової допомоги, з урахуванням правової позиції висловленої вже у судовому рішенні у справі № 642/1788/17, про розмір одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (редакції Законів України №328-V від 03.11.2006 року, №5040-VІ від 04.07.2012 року).

Так, судовим рішенням по справі № 642/1788/17 право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, визначено за правилами саме статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, редакції Законів України №328-У від 03.11.2006 року, №5040-VІ від 04.07.2012 року, тому підстави для застосування під час вирішення питання, приписів ст. 16-2, в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017, - відсутні.

За наведених обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводами суду першої інстанції та представника позивача про незастосування відповідачем-2 під час прийняття оскаржуваного рішення приписів п.2 Прикінцевих Положень Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 року.

Так, вказаний пунктом 2 каже, що що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, а саме Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, тому колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 по справі № 820/1035/18 скасувати, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді Л.В. Мельнікова М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 27.06.2018.