Справа № 805/1772/18-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 р. Справа№805/1772/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Шташаліс О.О., за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2017 № НОМЕР_1.

Позивач, Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість № НОМЕР_1 від 13.12.2017 року на суму 488 245,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.12.2017 на його адресу надійшло спірне податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.12.2017, винесене за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, які прийняті на підставі акта камеральної перевірки № 789/28-10-46-14-00191678 від 30.11.2018 року, що є порушенням ст.ст. 200, 201 Податкового кодексу України.

Позивач зазначає, що у відповідності до Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, Розпоряджень КМУ від 30.10.2014 №1053-р та від 02.12.2015 №1275-р, Підприємством отримано Сертифікати Торгово-промислової палати України, якими засвідчено настання форс-мажорних обставин з 10.06.2014 при дотриманні норм законодавчих актів України та здійсненні господарської діяльності на території Донецької області.

Вважає, що податкова накладна є складовою частиною декларації з ПДВ, тому не реєстрацію/несвоєчасну реєстрацію податкової накладної можна дорівняти до несвоєчасного подання податкової звітності, а сертифікат Торгово-промислової палати України надає йому можливість продовжувати граничний строк подачі податкових декларацій. Крім того, позивач зазначив, що у звязку з наявністю у нього заборгованості з виплати заробітної плати і до моменту її погашення, він не мав законних підстав для реєстрації податкових накладних. Враховуючи факт зниження податкового кредиту позивача, вважає що не має можливості здійснити реєстрацію податкових зобовязань в Єдиному реєстрі податкових накладних інших контрагентів. Просили задовольнити адміністративний позов.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у адміністративному позові.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав суду відзив на адміністративний позов та просив відмовити у задоволені позову.

В обгрунтування заперечень, посилаючись на норми Конституції України та Податкового кодексу України, відповідач вважає, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Податковим кодексом України та іншими підзаконними нормативними актами, а відтак права позивача порушені не були. Відповідач зазначає, що згідно з пп. 35 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України норми пункту в п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України не застосовуються при порушенні термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, складених до 01.10.2015 року.

Разом з цим, якщо податкову накладну, складену після 01.10.2015 року, зареєстровано в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, то до платника податку, відповідального за її реєстрацію в ЄРПН, застосовуються штрафні санкції визначені ст. 120-1 ПК України. Просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, заслухавши представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), місцезнаходження: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177 А, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Відповідач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби є суб'єктом владних повноважень, на яке чинним законодавством покладено владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин, у т.ч. щодо проведення камеральних перевірок щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та накладання штрафних санкцій у разі порушення відповідних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідачем на підставі пп.19-1.1.2. п. 19-1. ст. 19, пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п.75.1. ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу щодо своєчасності реєстрації податкових накладних виписаних за березень 2016 року та січень жовтень 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої відповідачем складено Акт від 30.11.2017 року № 789/28-10-46-14-00191678 (а.с. 49).

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлені порушення позивачем вимог пункту 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

- до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 291 572,49 грн.;

- від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 851 404,86

- від 31 до 60 календарних днів на загальну суму ПДВ 3 879 961,53 грн.;

- від 61 і більше календарних днів на загальну суму ПДВ 3 434 419,63 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем винесено спірне податкове повідомлення рішення від 13 грудня 2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу застосований штраф у розмірі 488 245,85 гривень (а.с 6).

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, 22 грудня 2017 року звернувся в адміністративному порядку до ДФС України з відповідною скаргою. Рішенням ДФС України від 14.02.2018 № 5336/6/99-99-11-03-01-25 скарга залишена без розгляду (а.с. 7-10).

Розглянувши матеріали адміністративної справи суд виходить з наступного.

Спірним питанням даної справи є правомірність нарахування Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби КП Компанія Вода Донбасу штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (далі - Закон № 1669-VІІ).

Так, п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Зміст цієї норми передбачає обовязок реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк визначений ПК України.

Факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем не заперечується, що в свою чергу, свідчить про те, що позивачем допущено порушення вимог законодавства щодо строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначений ПК України строк.

Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів (п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України).

Враховуючи, що під час проведення камеральної перевірки КП Компанія Вода Донбасу встановлено, що податкові накладні за період березень 2016 року та з січня по жовтень 2017 року зареєстровані з порушенням вимог п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, відповідачем винесено вищезазначене податкове повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VІІ).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

За змістом цієї норми вбачається, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входить, зокрема, місто Маріуполь Донецької області.

Статтею 10 Закону № 1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На виконання вимог цієї норми, позивачем до матеріалів справи додано наступні сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року:

- №1735, яким, у відповідності п.п. 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів (а.с. 12).

- №1736, яким, відповідно до п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкових декларацій (а.с. 13).

У відповідних сертифікатах також зазначено, що на момент видачі останніх, обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, сертифікати ТПП від 25.11.2014 № 1735, 1736 є діючими, не є відкликаними чи такими, що визнані недійсними у судовому чи іншому порядку.

Крім цього, суд відзначає, що вказані сертифікати ТПП видані 25.11.2014, в той час, як зміни до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 № 40 (3), відповідно до яких, зокрема, засвідчення форс-мажорних обставин необхідно здійснювати за кожним конкретним видом зобов'язань внесено 18 грудня 2014 року, тобто після видачі ТПП сертифікатів № 1735, 1736, що, в свою чергу, свідчить про те, що контролюючим органом неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 14 березня 2018 року по адміністративній справі №805/1463/17-а (адміністративне провадження К/9901/1958/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого 13.12.2017 податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 в розумінні ч. 2 ст. 77 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення № 4892 від 22.03.2018 року, позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 7 323 гривень 69 копійок за подання адміністративного позову (а.с. 29).

Таким чином, сума судових витрат, сплачена позивачем за подання цього позову підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 червня 2018 року.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 грудня 2017 року № НОМЕР_1 - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість № НОМЕР_1 від 13.12.2017 на суму 488 245,85 грн.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, 04119, вул.. Дегтярівська-11г, м. Київ) на користь Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, б. 177-А) судовий збір у розмірі 7 323 (сім тисяч триста двадцять три) гривні 69 коп., сплачений за платіжним дорученням № 4892 від 22 березня 2018 року.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 19 червня 2018 року в присутності представників сторін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Голошивець І.О.