Справа № 817/370/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/370/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Рівному ОСОБА_4 управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень , -

суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н.О. ,

час постанови не зазначено,

місце постанови м. Рівне,

дата складання повного тексту постанови не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2А.) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному ОСОБА_4 управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.05.2015 №1910-17, від 01.06.2016 №1069-1305.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2017року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.05.2015 №1910-17 та від 01.06.2016 №1069-1305.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідачем не надано жодного документу щодо нарахування орендної плати за землю та зміні орендної плати. Позивачем як орендарем була подана заява у 2015 році щодо викупу земельної ділянки загальною площею 5640 квадратних метрів яка у встановлений строк не розглянута. Зазначає, що дія договору припинилася згідно з п.35. Вказує, що судом не було взято до уваги доводи позивача стосовно того, що розмір орендної плати повинний визначатися відповідно до умов договору та може змінюватися лише за згодою сторін. Окрім наведеного зазначає, що судом не з'ясовано обставин з приводу реєстрації договору оренди в державному реєстрі та наявності додатків до нього.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу у якій зазначив, що згідно з договором оренди №221 від 08.06.2007 у позивача перебуває в оренді земельна ділянка загальною площею 5640 кв.м. Оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями позивачу нараховано орендну плату за 2015 та 2016 рік. Відтак, відповідно до приписів податкового законодавства ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати орендну плату за земельну ділянку, оскільки дія договору оренди від 08.06.2017 №221 припинена не була.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийняті податкові повідомлення-рішення: від 18.05.2015 № 1910-17, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 123343,33 грн. та від 01.06.2016 № 1069-1305 в сумі 176753,86 грн. (а.с.96).

З матеріалів справи та змісту пояснень відповідача слідує, що підставою для нарахування позивачу вищевказаних грошових зобов'язань слугував договір оренди земельної ділянки від 08 червня 2007 року, укладений між Рівненською міською радою, як орендодавцем та гр. ОСОБА_2.

Предметом вказаного договору є оренда земельної ділянки загальною площею 5640 кв.м. на якій розміщено не житлове приміщення під майстерню з обробки металу, відкритий та закритий склади для зберігання металоконструкції та облаштування стоянки для автомобілів, яка знаходиться в м. Рівне у провулку Робітничому, 3-А (далі договір оренди, а.с.7-8). Строк дії вказаного договору становить 10років (п.8 договору).

Відповідно до запису, що міститься у відомостях названого договору оренди (а.с.8) вказаний договір зареєстрований у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.10.2007 за №21, (а.с.8).

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 03.03.2015 стверджується, що земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0078, яка розташована у провулку Робітничий, 3-А, м. Рівне, Рівненської області належить на праві власності Рівненській міській раді, перебуває в орендному користуванні, орендар ОСОБА_2, площа земельної ділянки, переданої в оренду 0,5640 гектарів (а.с.76-77).

За наведених обставин зібраними у справі доказами спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції не з'ясувано обставин та не підтверджено факту реєстрації договору оренди в державному реєстрі.

Стосовно ж тверджень позивача з приводу того, що суд не з'ясував обставин того, чи мав обумовлений договір додатки, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставин на яких ґрунтуються її заперечення. Оскільки позивач є стороною договору, за заперечує обставини з приводу наявності підстав для нарахування орендної плати, то відповідно він повинен довести обставини стосовно наявності або відсутності укладених додатків. Проте, на підтвердження вказаних обставин сторонами не надано суду жодних доказів стосовно укладення будь-яких доповнень до договору. Отож, зазначені позивачем доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги з приводу припинення договору оренди та відсутності підстав для сплати орендної плати, то колегією суддів встановлено, що Припинення дії названого договору здійснюється за наявності таких підстав, як:

- закінчення строку, на який договір було укладено;

- придбання Орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом (п. 35 цього ж договору).

12.03.2015 ОСОБА_2 подав заяву начальнику управління комунальною власністю м. Рівне (а.с.39) з проханням продати земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,5640 га для реконструкції нежитлового приміщення під майстерню з обробки металів, відкритих та закритих складів, яка знаходиться в межах ВК Рівненської міської ради в м. Рівне, пр. Робітничий 3-А і надав згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

16.03.2017 Рівненською міською радою прийнято рішення №2541 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою м. Рівне, провулок Робітничий, 3-А власнику розташованого на ній обєкта нерухомого майна ОСОБА_2А." (а.с.40).

Пунктом 4 названого рішення №2541 передбачено, що дія названого вище договору оренди земельної ділянки припиняється з моменту державної реєстрації права власності на обумовлену земельну ділянку.

Отож, зазначений припинить свою дію лише з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

З матеріалів справи та пояснень відповідача слідує, що позивачу визначено оскаржуваними рішення грошове зобов'язання з орендної плати за землю за обумовлену земельну ділянку за період 2015-2016років.

Водночас, колегія суддів зазначає, що звернення позивача із заявою про викуп земельної ділянки та порушення терміну розгляду його заяви органом місцевого самоврядування не призводить до таких наслідків, як припинення дії названого договору оренди та відсутності у позивача обов'язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку, яка фактично у період 2015-2016рр перебувала у користуванні позивача.

Що ж до доводів апеляційної скарги з приводу розміру визначеного грошового зобов'язання за оренду названої земельної ділянки, то колегія суддів зазначає, що згідно умов зазначеного договору оренди розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 22152,02 грн. Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №03-20/66-1 виконаний Рівненським міським управлінням земельних ресурсів на 07 червня 2007 року. Сторони погоджуються, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття Рівненською міською радою рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення Рівненської міської ради №164 від 01.08.2006). Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України (п. 9 названого договору).

Строк сплати орендної плати - протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.11,13 договору).

Припинення дії договору здійснюється за наявності таких підстав, як:

- закінчення строку, на який договір було укладено;

- придбання Орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом (п. 35 цього ж договору).

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пунктів 288.1, 288.2 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Судом першої інстанції встановлено, що договір оренди від 08.06.2007 №221 зареєстрований у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.10.2007 за №21.

Відтак, договір оренди № 221 від 08.06.2007 набув чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з 15.10.2007, та слугував належною підставою для нарахування та сплати орендної плати за землю.

Пунктом 9 договору оренди від 08.06.2007 №221 встановлено, що річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України.

Відповідно до пп.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

За змістом п.274.1 ст.274 цього Кодексу в редакції на час виникнення відповідних правовідносин було встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Рівненській області від 01.08.2017 №9-17-0.6-5797/2-17 підтверджується, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0078, яка розташована за адресою м. Рівне, провулок Робітничий,3а, станом на 01.01.2015 становить 4111499,53 грн.; станом на 01.01.2016 становить 5891778,83 грн. (а.с.61).

За наведених обставин, суми податкових зобов'язань з орендної плати, які визначені спірними податковими повідомленнями-рішеннями, розраховані контролюючим органом правомірно у розмірі, що не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (5891778,83 грн.).

Доводи позивача щодо внесенням ним авансового платежу за купівлю земельної ділянки, яка перебувала в орендному користуванні, та викуп такої земельної ділянки не впливають на оцінку спірних взаємовідносин сторін, позаяк предметом даного адміністративного спору є правомірність рішень контролюючого органу, яким визначені суми орендної плати за землю за 2015 та 2016 рік, в той час як авансовий внесок за обумовлену земельну ділянку позивач сплатив 24.05.2017 (а.с.38), що не звільняє його від податкового обов'язку, який виник в попередніх періодах на підставі діючого договору оренди.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування цього судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "09" жовтня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "26" червня 2018 р.