Справа № 2-а-246/10
Суддя: Васіна Л. А.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2а-246/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючої судді Васіної Л.А.

при секретарі Гаврилові О.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Дніпропетровська про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Дніпропетровська, у якому просить суд:

- визнати відмову відповідача відносно виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком не правомірними;

- зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги за 2006-2008 роки в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

- стягнути із відповідача на користь позивача недоплачену їй щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за 2006-2008 роки в сумі 4 471, 20 гривень.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни.

Згідно ст. ст. 77, 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року вимоги п.12 ст.71, ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмір соціальної допомоги, яка повинна їй виплачуватись становить 30% мінімальної пенсії за віком. Однак протягом 2006-2007 років така допомога їй не виплачувалась.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб. Які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з першого січня 350 гривень, з першого квітня 359 гривень, з першого жовтня 366 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з першого січня 380 гривень, з першого квітня 406 гривень, з першого жовтня 411 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з першого січня 470 гривень, з першого квітня 481 гривень, з першого жовтня 498 гривень.

Таким чином не виплачена їй відповідачем щомісячна державна соціальна допомога склала: в 2006 році 1 290 гривень, в 2007 році 1 442 гривень, в 2008 році 1 737, 90 гривень, а всього за період 2006-2008 року 4 471, 20 гривень.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх .

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Дніпропетровська в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. В наданих в ході попереднього розгляду справи письмових запереченнях позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачкою строку для звернення до суду. Також в письмових запереченнях зазначив, що були внесені відповідні зміни до Законів України, якими регулювалися спірні правовідносини та з 01.01.2008 року позивачу нараховується та виплачується надбавка до пенсії у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Вислухавши позивача, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач у судовому засіданні не змогла спростувати причини пропуску звернення до адміністративного суду, а тому у суду немає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважною.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 100, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Дніпропетровська про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя Л.А. Васіна