Справа № 826/5569/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2018 року № 826/5569/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 1197,91 грн за 2007 рік при призначенні пенсії у 2017 році ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідач здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2014, 2015, 2016 роки, та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, починаючи з 13 вересня 2017 року.

На обґрунтування вимог зазначив, що з 19 серпня 2017 року Лівобережним об'єднаним управлінням ПФУ в м. Києві йому призначено пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р.

Застосування при призначенні пенсії показника середньої заробітної плати за 2007 р. позивач вважає неправомірним посилаючись на положення статей 1, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», частини 1 статті 9, частину 1 статті 45, частину 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та висновки Верховного Суду України. З приводу застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1,35% зазначив, що такий розмір оцінки одного року страхового стажу встановлений частиною 1 статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/5569/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відзив відповідача мотивований наступним: оскільки позивач вже отримував пенсію за вислугу років, при переведенні на інший вид пенсії відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має застосовуватись показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Окрім того з 1 жовтня 2017 набули чинності зміни, внесені до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких з 1 жовтня 2017 р. позивачу здійснено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Вимога про застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1,35% суперечить вимогам законодавства, оскільки позивачу призначено пенсію за віком з 01 жовтня 2017 року, а відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (дата набрання чинності 11.10.2017), з 1 жовтня 2017 р. перераховуються із застосуванням величини оцінки страхового стажу в розмірі 1%.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року допущено заміну відповідача його правонаступником, а саме: Лівобережне об'єданане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб».

Позивач досяг пенсійного віку та 13 вересня 2017 року подав до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просив надати роз'яснення щодо розрахунку призначеної пенсії.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 січня 2018 року позивача повідомлено про наступне: при призначенні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 грн, а не показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки з посиланням на те, що ОСОБА_1 пенсія за вислугу років призначена 11 грудня 2002 року. Окрім того з 1 жовтня 2017 набули чинності зміни, внесені до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких з 1 жовтня 2017 р. позивачу здійснено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, у зв'язку з чим розмір його пенсії з вказаної дати становить 8343,09 грн.

Вирішуючи справу по суті, суд зазначає наступне.

Так, статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІ) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Правила перерахунку пенсій у зв'язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, прожиткового мінімуму та страхового стажу визначені статтею 42 названого Закону.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання в цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону № 1058-IV).

За змістом частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.

Тобто для обчислення пенсії враховується вся заробітна плата, в тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Згідно частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата для обчислення пенсії розраховується за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вищевикладене свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Такі висновки були викладені Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 (справа № 21-612а14) та від 22.12.2015 (справа № 21-4071а15).

Аналіз вищенаведених положень закону у розрізі рішень Верховного Суду України (Верховного Суду), дає підстави для висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати положення частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV, а не частини третьої статті 45 цього Закону.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку про неправомірність застосування Лівобережним об'єднаним управлінням ПФУ в м. Києві при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати за 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, при цьому застосував величину оцінки одного року страхового стажу 1,35%.

Доказів на підтвердження розміру величини оцінки одного року страхового стажу, яка була застосована при призначенні позивачу пенсії за віком, відповідач не надав, а відтак суд вважає обґрунтованими і вимоги позивача про застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки такий розмір величини оцінки одного року страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі (що мало місце з позивачем) визначений частиною 1 статті 25 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007, чинній на час призначення позивачу пенсії за віком).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 1197,91 грн за 2007 рік при призначенні пенсії у 2017 році ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2014, 2015, 2016 роки, та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, починаючи з 13 вересня 2017 року.

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова