Справа № 818/1839/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 р. Справа № 818/1839/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1П.) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про:
1) визнання бездіяльності відповідача щодо неперерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки УМВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №11/148-548 (3745) від 31.05.2017, протиправною;
2) зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки УМВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №11/148-548 (3745) від 31.05.2017, починаючи з 01 січня 2016 року.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідач протиправно, всупереч ст.ст.51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі постанова КМУ №988 від 11.11.2015) з 01.01.2016 не здійснив перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки УМВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 31.05.2017 №11/148-548(3745).
Відповідач, заперечуючи проти позову, 19.06.2018 надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.18-19).
По-перше, у відзиві зазначив, що МВС України листом повідомило про неможливість проведення перерахунку на підставі довідок про грошове забезпечення позивача, які надійшли від ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області в 2017 році.
По-друге, зазначив, що, враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» (далі Порядок №45), Пенсійний фонд України листом, який на адресу відповідача надійшов 29.03.2017, повідомив, в тому числі ГУ ПФУ в Сумській області, про підстави для проведення перерахунку пенсій і про необхідність підготовки та надання ліквідаційним комісіям списків осіб, які мають право на перерахунок пенсії у строки, передбачені Порядком №45. Перерахунок пенсії військовослужбовцям може бути проведено лише на підставі відповідної довідки щодо зміни розмірів грошового забезпечення, яка видана уповноваженим органом.
Крім іншого, доповнив, що у звязку з набранням 25.02.2018 чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова КМУ №103), згідно якої на виконання Постанови КМУ №988 від 11.11.2015 сума перерахованих пенсій за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде виплачена після виділення коштів на їх фінансування в 2019 2020 роках.
У своїх запереченнях відповідач посилається також на практику Європейського Суду з прав людини та рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012, в яких зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальний сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. У Рішенні також зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
В матеріалах справи міститься також відповідь на відзив (а.с.25-29).
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена пенсія за вислугу років згідно із Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, що підтверджується пенсійним посвідченням №98/7904 (а.с.9) та довідкою від 11.04.2018 №1259 (а.с.13).
На підставі отриманих списків ліквідаційна комісія УМВС України у Сумській області підготувала та відправила до ГУ ПФУ в Сумській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 31.05.2017 №11/148-548(3745) станом на 01 січня 2016 року (а.с.12).
Згідно вказаної довідки, виданої відповідно до постанови КМУ №988 від 11.11.2015 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01 січня 2016 року за посадою КОМ.ВІДДІЛЕННЯ МІЛІЦІЇ ПО ОХОРОНІ УСТАНОВ ДЕРЖБАНКУ ВІДДІЛЕННЯ ДСО ПРИ РОМЕНСЬКОМУ МІСЬКВІДД. УМВС УКРАЇНИ В СУМСЬКІЙ ОБЛ./Командир відділення, становить: посадовий оклад - 1800,00; оклад за військовим (спеціальним) званням: прапорщик (мічман) - 1000,00; надбавка за стаж служби - 1400,00; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 180,00, премія - 581,66, всього - 4961,66гривні. Копія зазначеної довідки міститься в матеріалах адміністративної справи (а. с. 12).
Як вбачається з позову, отримавши на свій запит довідку від 11.04.2018 №1259 (а.с.13), позивачу стало відомо, що перерахунок пенсії відповідачем, незважаючи на отриману ще в 2017 році відповідної довідки Як вбачається з позову, отримавши на свій запит довідку від 11.04.2018 №1259 (а.с.13), позивачу стало відомо, що перерахунок пенсії відповідачем, незважаючи на отриману ще в 2017 році відповідної довідки від органу МВС проведено не було, у звязку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду. від органу МВС проведено не було, у звязку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з ч. 3 ст. 63 вищевказаного Закону (в редакції на момент призначення пенсії) призначені військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Згодом Законом України від 16 грудня 2004 року №2255-IV вказана норма була викладена в іншій редакції: усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
29.12.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900-VІІІ (далі Закон №900-VІІІ), яким вказану статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».
Відповідно до абзацу 2 п.15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Згідно із статтею 102 вказаного ж Закону пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Постановами КМУ №988 від 11.11.2015 та від 18.11.2015 № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268» (що діяла у період з 25.11.2015 по 24.09.2016) встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Враховуючи вказані норми, суд визнає, що позивач, як пенсіонер органів внутрішніх справ, має право на перерахунок пенсії у зв'язку із зміною розміру грошового забезпечення поліцейських.

При цьому, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відмовляючи здійснити перерахунок, відповідачем не заперечується право позивача на перерахунок пенсії, але обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати пенсії, останній посилається на відсутність коштів Державного бюджету України.

Суд вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений Порядком №45, який набрав чинності 20.02.2008. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 (в редакції, чинній на час виникнення права на перерахунок) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Судом встановлено, що в 2017 році ліквідаційною комісією УМВС в Сумській області на підставі списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, було надано до ГУ ПФУ в Сумській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 31.05.2017 №11/148-548(3745), що свідчить про дотримання державним органом Порядку № 45 в частині надання довідок до органу Пенсійного фонду.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що на момент виникнення права на перерахунок пенсії державним органом (ліквідаційною комісією) було дотримано норми Порядку № 45 в частині надання належної довідки до органу Пенсійного фонду, а головною підставою для не вчинення дій щодо перерахунку пенсії було саме відсутність коштів в Державному бюджеті. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Порушивши вимоги вказаної статті, ГУ ПФУ в Сумській області не перерахувало у встановлений строк з 01.01.2016 пенсію ОСОБА_1, після надходження в 2017 році довідки від 31.05.2017 №11/148-548(3745), чим допустило протиправну бездіяльність.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вперше у рішенні у справі «Міллер проти Австрії» від 16 грудня 1974 року, де Суд встановив принцип, згідно з яким обовязок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і у рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, Конституційний Суд України розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. Так, у рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після її закінчення.

Враховуючи те, що право на перерахунок пенсії встановлено чинним законодавством України та було дотримано всі вимоги, передбачені Порядком №45 для проведення перерахунку пенсії, посилання відповідача у відзиві на відсутність коштів на проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції право позивача мирно володіти своїм майном.

Таким чином, протиправною бездіяльністю ГУ ПФУ в Сумській області порушено право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, що передбачене ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та постановою КМУ №988 від 11.11.2015.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016, зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії, починаючи із 01.01.2016, та задовольняючи вимоги в частині зобовязання здійснити виплати перерахованої пенсії, суд виходить з того, що матеріалами справи підтверджується, що ГУ ПФУ в Сумській області здійснено перерахунок пенсії позивача з січня 2016 року, що підтверджується відповідним розрахунком відповідача від 25.03.2018, який міститься в матеріалах справи (а.с.23). Даний перерахунок було здійснено відповідачем лише у 2018 році на підставі наявної на даний час довідки МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення позивача за нормами чинними станом на січень 2016р. від 21.03.2018 №11/204-772 (а.с.22).

Відповідно до даної довідки розмір грошового забезпечення позивача становить 5046,64 грн., що є більшим за розмір грошового забезпечення в порівнянні із довідкою від 31.05.2017 №11/148-548(3745), відповідно до якої розмір грошового забезпечення станом на січень 2016р. становить 4961,66грн.

Разом із тим доказів виплати позивачу перерахованої суми пенсії матеріали справи не містять. При цьому, у відзиві відповідач посилається, що перераховані суми у період з 01.01.2016 по 31.12.2017 будуть виплачені в 2019-2010 роках. Таким чином, на даний час у відповідача існує обовязок здійснити виплату пенсії позивачу відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області від 21.03.2018 №11/204-772, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених грошових сум пенсії. Здійснення зарахування пенсії за період з 01.01.2018, на що посилається відповідач, повинні бути враховані при сплаті заборгованості за період з 01.01.2016.

Судом враховується та обставина, що довідка, видана МВС України в Сумській області в 2018 році, містить більший розмір грошового забезпечення позивача станом на січень 2016р., не звужує прав позивача на отримання пенсійного забезпечення, врахована відповідачем при здійсненні перерахунку.

При цьому відповідно до ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У даному випадку спірні правовідносини виникли у 2017 році, коли ГУ ПФУ в Сумській області отримало довідку про розмір грошового забезпечення встановленої форми і, на виконання приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та Порядку №45, зобов'язане було в безумовному порядку здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 січня 2016 року.

Крім того, варто зазначити, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно статей 21, 22 Основного Закону України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 від 22.05.2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Враховуючи визначене у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема пенсіонерів, які отримують пенсію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Крім того, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, необхідно зазначити, що частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, мав законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги ж такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("МАLTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY" №71916/01, 71917/01 та 10260/02).

В даному випадку у відповідача в наявності довідка від 21.03.2018 №11/204-772 про грошове забезпечення позивача станом на січень 2016р., вона не змінена, не відкликана, визначені суми грошового забезпечення визнані відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії, але кошти не були сплачені відповідачем. Приймаючи до уваги вказане, в тому числі наявність проведеного перерахунку, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1, зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії, починаючи із 01.01.2016, та із врахуванням положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених грошових сум пенсії, перерахунок якої здійснено на підставі довідки від 21.03.2018.

Стосовно посилання представника ГУ ПФУ в Сумській області на норми Постанови КМУ №103, слід зазначити, що вказаний нормативно-правовий акт жодним чином не звільняє відповідача від обовязку, як здійснити перерахунок пенсії, так і виплатити суму заборгованості на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої на імя позивача та відповідно до Порядку №45.

Дійсно, 21 лютого 2018 року до зазначеного Порядку №45 було внесено зміни згідно з прийнятою Кабінетом Міністрів України Постановою №103, якою врегульовано питання виплати перерахованих пенсій, разом з тим вказана Постанова не заперечує наявності у відповідача обов'язку здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у межах спірних правовідносин. Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в ухвалі від 02.05.2018 по справі № 818/1076/18 (провадження № Пз/9901/32/18).

Висновки суду в частині задоволених вимог узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 15.02.2018 по зразковій справі Пз/9901/8/18. Зазначене рішення Верховного Суду набрало законної сили 17 березня 2018 року. Згідно з вимогами частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

За приписами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 704,80грн., сплаченого згідно з квитанцією від 14.05.2018 №24 (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (42000, Сумська область, м.Ромни, бульвар Шевченка, буд.69/1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, Сумська область, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1, перерахунок якої проведено на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області від 21.03.2018 №11/204-772 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій станом на січень 2016р., починаючи з 01.01.2016 із врахуванням виплаченої суми пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, Сумська область, м. Суми, вул. Пушкіна, буд.1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (42000, Сумська область, м.Ромни, бульвар Шевченка, буд.69/1, РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 704,80грн. (сімсот чотири грн. 80коп.).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2018.

Суддя І.Г. Шевченко