Справа № 820/862/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/862/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду, м. Харків, від 06.04.2018, суддя Сліденко А.В., , повний текст складено 17.04.18 по справі № 820/862/18

за позовом ОСОБА_1

до Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2

про визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання неправомірними дій Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 щодо видання та реалізації переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805, який суперечить вимогам спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017р. №Д-322/1/4дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році" ; 2) визнання Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. №404/1/3805, не відповідним вимогам спільного Наказу Міністра оборони України та міністра освіти України від 26.07.2013 р. №521/1-41 "Про затвердження типових нормативів для розробки штатів (штатних розписів) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та військових ліцеїв", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.08.2013 р. за №1406/23938, не відповідним чисельності студентів та курсантів, що навчаються на військово-юридичному факультету, та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування позову зазначив, що 1) не був проінформований про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад кафедр Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3, 2) одночасно виконував обовязки за основною посадою та за посадою курсового офіцера навчального курсу курсантів, 3) зазнавав безпідставних утисків з боку керівництва шляхом накладення стягнень за виконання обовязків по посаді курсового офіцера навчального курсу курсантів, 4) унаслідок штучного перекручення дійсного змісту спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017р. №Д-322/1/4дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році" відбулося безпідставне скорочення тієї посади, де заявник проходив військову службу у штаті Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2018р. позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 стаття 317 КАС України містить всі підстави для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення. Вказує, що судом першої інстанції не зясований встановлений військовими наказами порядок та послідовність дій та обов'язки Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України генерал-майора ОСОБА_2 (далі відповідача) щодо штатно-кадрової діяльності цього Департаменту ВОНСГП МОУ по відношенню до підлеглих військових структур; не встановлені безпосередні виконавці Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 09.06.2017 з боку Департаменту ВОНСГП МОУ; не встановлений порядок та дата надходження проекту Переліку змін до штату з розрахунками, обґрунтуваннями до Департаменту ВОНСГП МОУ; не встановлений виконавець, що перевіряла законність та відповідність вимогам військових наказів цього проекту Переліку змін до штату та вихідний номер та дата відправлення цього Переліку з розрахунками та обґрунтуваннями Департаментом до Генерального штабу ЗСУ; не встановлено від кого, в якому вигляді та коли (вихідний номер та дата відправлення) Перелік з розрахунками та обґрунтуваннями фахівців Департаменту був надісланий Департаментом до Генерального штабу ЗСУ; не встановлено зміст, вхідний номер та дата надходження проекту Переліку з розрахунками та обґрунтуваннями від Департаменту до Генерального штабу ЗСУ; не встановлена чисельності студентів та курсантів, що навчалися на військово-юридичному факультеті НЮУ на той час, що є головною підставою корегування чисельності посад у штаті ВЮФ НЮУ ; оригінал Переліку змін до штату суду не предявлявся, копія Переліку, що є в матеріалах справи не завірена печаткою та підписом відповідача. Також зазначає, що відповідачем не виконано рішення суду про витребовування від відповідача «Відомості розрахунку чисельності науково-педагогічних працівників ВЮФ НЮУ на 2017-2018 навчальний рік», яка затверджена та погоджена Директором Департаменту ВОСГП Міністерства оборони України ОСОБА_2 та Генеральним штабом Збройних Сил України. Посилається на те, що суд першої інстанції з невідомих причин не пригадав про основний доказ по справі та не пригадав та не побачив не виконання свого ж рішення. Судом першої інстанції не встановлені правові підстави видання Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ, посадові обовязки Директора Департаменту ВОНСГП МОУ, не встановлені виконавці проекту Переліку в Департаменті ВОСГП МОУ, вхідні та вихідні номери проходження проекту цього документу у Департаменті та у Генеральному штабі ЗСУ та ін. Отже суд першої інстанції з невідомих причин не вжив належних заходів, щодо зясування обставин, що мають значення по справі. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції взагалі не досліджувалась друга частина позовних вимог позивача щодо невідповідності переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 09.06.2017 за № 404/1/3805, вимогам спільного Наказу Міністра оборони України та Міністра освіти України від 26.07.2013 № 521/1041 «Про затвердження типових нормативів для розробки штатів (штатних розписів) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та військових ліцеїв», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2013 р. за № 1406/23938, не відповідним чисельності студентів та курсантів, що навчаються на військово-юридичному факультеті. На підставі вищевикладеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду 06.04.2018р. по справі № 820/862/18 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1: визнати неправомірними дії Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України, щодо видання та реалізації переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 09.06.2017 за № 404/1/3805, які суперечать вимогам спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017 року №Д-322/1/4 дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у частині, що стосується військово-юридичного університету імені ОСОБА_3; визнати перелік змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 09.06.2017 за № 404/1/3805 не відповідним вимогам спільного Наказу Міністра оборони України та Міністра освіти України від 26.07.2013 № 521/1041 «Про затвердження типових нормативів для розробки штатів (штатних розписів) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та військових ліцеїв», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2013 р. за № 1406/23938, не відповідним чисельності студентів та курсантів, що навчаються на військово-юридичному факультеті, та таким що підлягає скасуванню.

Від Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення його без змін , а поданої на нього апеляційної скарги без задоволення.

Також від Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 до суду надані додаткові документи по справі.

Позивачем по справі додатково, до суду апеляційної інстанції, подано клопотання про врахування судом фактів порушення представником відповідача виконання вимог діючого законодавства України під час судового засідання Харківського апеляційного адміністративного суду, в якому зазначає, що представник відповідача ОСОБА_4 є військовослужбовцем, офіцером Збройних Сил України, військовою посадовою особою, представляє відповідача, саме як військовослужбовець у службовий час. Посилається на те, що військовослужбовець ОСОБА_4 приймає участь в судовому засіданні у службовий час не у військовій формі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін по справі, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив публічну службу як військова посадова особа у званні капітана на посаді начальника навчального курсу Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

31.03.2017 р. Міністром оборони України спільно з начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України була видана Директива №Д-322/1/4дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році".

Планом проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України були передбачені зміни у штаті Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 в частині двох посад (майор та капітан).

Проте, п. 3 цієї Директиви №Д-322/1/4дск передбачена можливість уточнення зміни штатної чисельності військовослужбовців (у тому числі і за категоріями військових звань).

Супровідним листом за підписом відповідача №404/1/2699 від 11.04.2017 р. Директива №Д-322/1/4дск була спрямована на адресу Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

У подальшому тимчасово виконуючим обовязки начальника Головного управління оборонного та мобілізаційного планування заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України генерал майором ОСОБА_5 і тимчасово виконуючим обовязки начальника організаційно-штатного управління заступника начальника Головного управління оборонного та мобілізаційного планування заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України полковником ОСОБА_6 було підписано Перелік змін до штатів військових навчальних закладів Збройних Сил України відносин штату №17/229 Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 (далі за текстом Оскаржений перелік).

Листом від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 відповідач спрямував оскаржений перелік на адресу Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

У штаті Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 за позицією 7 (а.с. 50) проставлений запис про виконання Директиви №Д-322/1/4дск шляхом скорочення (виведення) 1 посади начальника курсу та запровадження (введення) 3 посад науково-дослідної лабораторії.

Наказом начальника Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 №53 від 19.06.2017 р. були внесені зміни до штату №17/229 Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3, який передбачав виведення посади начальника навчального курсу та введення 3 посад структурного підрозділу «Наукова-дослідна лабораторія».

Відповідач, як прямий начальник, висловився про призначення позивача на посаду командира танкової роти танкового батальйону 17 окремої танкової бригади оперативного командування «Схід» сухопутних військ Збройних Сил України, про що у поданні значиться відповідний запис.

Порушень закону у такому волевиявленні судом не знайдено.

Наказом першого заступника Міністра оборони України №85 від 26.06.2017 р. позивача у звязку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів було звільнено від займаної посади начальника навчального курсу Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 і призначено на посаду командира танкової роти танкового батальйону 17 окремої танкової бригади оперативного командування «Схід» сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказом начальника Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 №133 від 29.06.2017 р. позивач з 29.06.2017 р. був виключений із списків Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

Цей наказ був скасований як нереалізований наказом начальника Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 №135 від 03.07.2017 р.

Наказом начальника Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 №136 від 04.07.2017 р. позивач з 29.06.2017р. був виключений із списків Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

Звертаючись до суду, позивач наполягав на порушенні права на працю, а саме: права на подальше проходження військової служби у штаті Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

Даний позов направлений на захист прав позивача в зв'язку з тим, що внаслідок прийняття змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. позивач був переведений на іншу посаду.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції і позивач, і представник позивача підтвердили доводи позову і спрямованість наміру ОСОБА_1.

Виходячи з зазначеного, спір виник у правовідносинах з приводу реалізації громадянином права на працю.

Згідно з ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правовідносини з приводу практичної реалізації особою права на працю деталізовані як нормами актів права загального характеру, до яких належить насамперед, Кодекс законів про працю України, так і нормами спеціальних актів права Закону України «Про державну службу», Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про судоустрій і статус суддів» тощо.

У випадку позивача таким спеціальним актом права є ОСОБА_7 України «Про військовий обовязок та військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 із змінами та доповненнями; далі за тестом Положення №1153/2008).

Так, за визначенням ч. 1 ст. 2 ОСОБА_7 України «Про військовий обовязок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів.

За правилом ч. 13 ст. 6 названого закону військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні докази причетності відповідача до безпосереднього прийняття переліку змін до штату № 17/229, адже цей письмовий документ був виданий Генеральним штабом Збройних Сил України, який функціонує незалежно та безвідносно до волі очільника Департаменту та йому не підпорядкований.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений позивачем у своєму позові в якості відповідача директор Департаменту є неналежною стороною. Належним відповідачем в даній справі має бути визначена особа, яка затверджувала штат, вносила в нього зміни.

В даному випадку директор Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 юридично значимих дій щодо внесення відповідних змін до штату не вчиняв.

Колегія суддів зазначає, що предметом даного позову є вії відповідача щодо видання та реалізації переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 в частині, що стосується військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 та визнання даного переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. №404/1/3805 таким, що не відповідним чисельності студентів та курсантів, що навчаються на військово-юридичному факультету, та таким, що підлягає скасуванню.

Вищезазначена Директива видана на реалізацію повноважень Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України у сфері здійснення організаційних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи перелік змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 відповідачем не затверджувався та не підписувався.

Відповідач лише надіслав оскаржуваний перелік змін до Факультету листом Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України від 09.06.2017 № 404/1/3805 на виконання Директиви № 4.

Рішення про прийняття переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 прийнято іншими посадовими особами Міністерства оборони України .

Таким чином Директор Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем за позовними вимогами щодо оскарження переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 та дій по його прийняттю та реалізації.

Позивач, оскаржуючи дії, Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 по виданню та реалізації переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 фактично оскаржує технічні дії відповідача по наданню пропозицій, надіслання матеріалів переліку, але ці дії не є юридично значимими діями щодо прийняття оскаржуваного переліку змін.

Юридично значимими діями, в даному випадку, які впливають на права позивача є затвердження переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 та його реалізація безпосередньо посадовими особами, які реалізовують цей перелік змін шляхом переведення позивача на іншу посаду, тобто посадовою особою яка підписувала наказ про переведення позивача.

Таким чином, оскільки Директор Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 юридично значимих дій по відношенню до позивача не здійснював, враховуючи, що відповідні дії були здійснені іншими посадовими особами, даний позов не направлений на захист прав позивача, та відповідно не може бути задоволений.

З урахуванням вищезазначеного всі посилання позивача на будь які порушення з боку відповідача при створенні штату не впливають на вирішення справи по суті, оскільки цей штат затверджений і фактично реалізований не відповідачем по справі.

Щодо посилань позивача на подання відповідачем, до суду, неналежно оформлених документів, в тому числі неналежним чином завірених документів, колегія суддів зазначає наступне.

Перелік змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805 завірений компетентною особою факультету, а саме Начальником військово - юридичного факультету.

Крім того, щодо даних переліку змін до штату, які апеляційний суд враховує при прийнятті рішення по справі, а саме щодо осіб які його затвердили, сторони не сперечаються.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач також не оспорює того факту, що його переведення було здійснене іншими посадовими особами.

З урахування вищезазначеного, щодо оцінки всіх інших документів по справі, то вони не впливають на вирішення справи по суті.

Відповідно всі інші доводи позивача по справі, щодо не зясування судом першої інстанції встановленого військовими наказами порядку та послідовність дій та обов'язків Директора Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України генерал-майора ОСОБА_2 щодо штатно-кадрової діяльності цього Департаменту ВОНСГП МОУ по відношенню до підлеглих військових структур, не встановлення безпосередніх виконавців Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 09.06.2017 з боку Департаменту ВОНСГП МОУ, не встановлення порядку та дати надходження проекту Переліку змін до штату з розрахунками, обґрунтуваннями до Департаменту ВОНСГП МОУ, не встановлення виконавця, що перевіряла законність та відповідність вимогам військових наказів цього проекту Переліку змін до штату та вихідний номер та дата відправлення цього Переліку з розрахунками та обґрунтуваннями Департаментом до Генерального штабу ЗСУ, не встановлення від кого, в якому вигляді та коли Перелік з розрахунками та обґрунтуваннями фахівців Департаменту був надісланий Департаментом до Генерального штабу ЗСУ, не встановлення змісту, вхідного номеру та дати надходження проекту Переліку з розрахунками та обґрунтуваннями від Департаменту до Генерального штабу ЗСУ, не встановлення чисельності студентів та курсантів, що навчалися на військово-юридичному факультеті НЮУ на той час та доводи позивача щодо недотримання відповідачем порядку та норм затвердження переліку змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. , не впливають на вирішення справи по суті, оскільки відповідач по справі юридично значимих дій по прийнятті та реалізації переліку змін до штату не вчиняв.

З тих же підстав не впливають на вирішення справи доводи відповідача про правомірність внесених змін до штату ВЮФ НЮУ №17/229-51 від 09.06.2017 р. за №404/1/3805.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем по справі, на вимогу суду, подано документи не в повному обсязі, колегія суддів зазначає наступне.

На думку колегії суддів, в матеріалах справи достатньо документів, з яких вбачається, що Директор Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 юридично значимих дій по відношенню до позивача не вчиняв та його прав не порушував.

Враховуючи обґрунтування позову, достатність в матеріалах справи документів для висновку, що відповідач юридично значимих дій не вчиняв, суд не приймає до уваги посилання позивача та представника позивача стосовно безпосереднього змісту переліку змін до штату, які як зазначено вище прийняті не відповідачем, а іншою посадовою особою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відхилення заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене доводи позивача щодо неправомірності внесених змін до штату № 17/229-51 є помилковими .

Щодо клопотання позивача про врахування судом фактів порушення представником відповідача виконання вимог діючого законодавства України під час судового засідання, а саме відсутність у представника відповідача військової форми одягу, колегія суддів зазначає наступне.

Дане посилання позивача жодним не доводить неправомірність внесених змін до штату № 17/229-51 та відповідно не впливає на вирішення справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 по справі № 820/862/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_9
Повний текст постанови складено 26.06.2018.