Справа № 809/437/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3614/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Григорук О.Б.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Івано-Франківську 05 квітня 2018 року у справі №809/437/18 за позовом ОСОБА_3 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

05.03.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі ОСОБА_4), просив визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення страхового стажу за період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 20.10.1978 по 20.09.1999 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах; зобовязати відповідача здійснити з 13.01.2013 обчислення пільгового страхового стажу у Нижнєвартівському районному нафтопровідному управлінні у період з 20.10.1978 по 07.06.1979 на посаді водій 3-го та 2-го класу, у Нижнєвартівському управлінні технологічного транспорту №7 у період з 19.06.1979 по 28.04.1995 на посаді водій 2-го та 1-го класу, у Нижнєвартівському у управлінні технологічного транспорту №1 у період з 28.04.1995 по 20.09.1999 на посаді водій 1-го класу із розрахунку один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку; визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування пенсії з обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6; зобовязати відповідача зняти обмеження коефіцієнтом 5,6 заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.2012 при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 13.01.2013 з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року, прийнятому в порядку скороченого провадження, в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені пунктом 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), лише за наявності укладеного строкових трудових договорів про роботу в цих районах. При цьому судом першої інстанції встановлено, що у трудовій книжці позивача та архівній довідці №05-0947 від 15.02.2013 не міститься записів про укладення ним строкових трудових договорів про роботу в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, наявність такого факту не підтверджується письмовими поясненнями чи іншими доказами, що містяться у матеріалах справи. Суд першої інстанції дійшов висновку, що на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу за періоди роботи з 20.10.1978 до 01.01.1991 у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, оскільки він не укладав строковий трудовий договір про роботу на Крайній Півночі. Також суд першої інстанції зазначив, що ні в Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Безпідставними на переконання суду першої інстанції є і посилання позивача на те, що під час отримання заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1990 не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати, при тому, що пенсію позивачу призначено у 2013 році, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що стаж роботи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та архівною довідкою, виданою ВАТ «Нижнєвартовськнафтогаз» №05-0947 від 15.02.2013, в якій міститься інформація про місцезнаходження підприємств, на яких позивач на постійній основі виконував роботи, і які були долучені до заяви про призначення пенсії. Скаржник вказує, що стаж роботи має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбулась трудова діяльність. Також вказує, що обчислення пенсії проводиться за правилами та відповідно до законодавства, що діяло раніше, а обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати повинно застосовуватись до перерахунку за період, починаючи з 13.01.2005, тоді як в період отримання заробітної плати з 01.01.1986 таких обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало. Вказане, на переконання скаржника, судом першої інстанції враховано не було.

Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подало клопотання про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_4.

Позивач в судове засіданні не зявився, явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та з 13.01.2013 отримує пенсію за віком.

30.01.2018 ОСОБА_3 звернувся в ОСОБА_4 із заявою, просив врахувати в півтора кратному розмірі стаж роботи у місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі та заробітну плату з врахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (а.с.17).

ОСОБА_4 від 12.02.2018 №33/Л-15 ОСОБА_3 повідомлено, що стаж роботи в Нижнєвартовському управлінні технологічного транспорту зарахується в півторакратному розмірі при предявленні до ОСОБА_4 строкових трудових договорів або документів, що підтверджують їх укладання до 01.01.1991. Щодо питання про обмеження максимального розміру заробітної плати, повідомлено, що таке відповідає п.2 ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то з врахуванням вказаного пенсія призначена та виплачується згідно з чинним законодавством (а.с.26-27).

Вважаючи відмову ОСОБА_4 у перерахунку трудового стажу на пільгових умовах неправомірною та необґрунтованою, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлено Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №1058-IV) п.5 розділу ХV «Прикінцеві положення» якого встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови ОСОБА_5 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше 5-років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п.3 ОСОБА_5 Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960.

Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР з п'яти до трьох років.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року, визначений ОСОБА_5 Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Вказаним Переліком Ханти-Мансійський автономний округ, адміністративним центром якого є Нижнєвартовськ, віднесено до складу районів прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_5 Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вказані документи згідно з п.2.7 вказаного Порядку додаються також до заяви про перерахунок пенсії, у випадках, які спричиняють, зокрема, збільшення розміру пенсії.

ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) згідно з п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 червня 2018 року (справа 173/637/17), від 07 лютого 2018 року (справа 590/871/17).

Згідно з долучених до матеріалів справи картки прописки та довідки від 22.02.2013 ОСОБА_3 18.09.1978 прибув з с.Бишкова, Надвірнянського району Івано-Франківської області в м.Нижнєвартовськ, де був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, гуртожиток, кім.138 (а.с.9-10).

Згідно з записами в трудовій книжці БТ-І №3525141 ОСОБА_3 20.10.1978 прийнятий водієм 3 класу в Нижнєвартовське районне нафтопровідне управління, де працював по 07.06.1979, з 19.06.1979 по 28.04.1995 працював водієм автомобіля 2 класу в Нижнєвартовському управлінні технологічного транспорту №7, з 28.04.1995 по 20.09.1999 - водієм автомобіля 1 класу в Нижнєвартовському управлінні технологічного транспорту №1, звідки звільнений за власним бажанням (а.с.11-12).

Робота позивача в Нижнєвартовському управлінні технологічного транспорту виробничого обєднання «Нижнєвартовськнафтогаз» за період з січня 1986 по грудень 1990 підтверджено також долученою до матеріалів справи архівною довідкою від 15.02.2013 №05-0947, виданої ВАТ «Нижнєвартовськнафтогаз» на підставі особових рахунків за вказаний період (а.с.13).

Надані позивачем документи не викликають сумнівів щодо факту роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та встановлені на підставі поданих письмових документів обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_3 працював в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, надав відповідачу документи, які підтверджують його право на пільгове обчислення пенсії, тоді як надання письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов'язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови ОСОБА_4 в частині зарахування пільгового стажу роботи позивача в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі через відсутність укладеного строкового трудового договору про роботу в такій місцевості.

Вказане має наслідком зобов'язання ОСОБА_4 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 час роботи у Нижнєвартівському районному нафтопровідному управлінні у період з 20.10.1978 по 07.06.1979 на посаді водій 3-го та 2-го класу, у період з 19.06.1979 до 28.04.1995 на посаді водія 2-го та 1-го класу в Нижнєвартовському управлінні технологічного транспорту №7, з 28.04.1995 по 20.09.1999 на посаді водія 1-го класу в Нижнєвартовському управлінні технологічного транспорту №1 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Щодо позовної вимоги про зняття обмеження коефіцієнтом 5,6 заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.2012 при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 13.01.2013 з врахуванням повного заробітку, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.2 ч.1 ст.41 Закону №1058-IV, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір) (до 01.07.1998), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду було встановлено ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів».

Відтак, на час отримання позивачем заробітної плати у період з 01.01.1986 по 12.07.1998 (включно) обмежень щодо сум оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справлялись збори (внески) до соціальних фондів не існувало, так як такі були встановлені 13.07.1998 ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України №1064 «Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів», а тому до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії повинні враховуватись суми виплат (доходу) отримувані особою у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином дії відповідача щодо нарахування пенсії позивачу із обмеженням заробітної плати за вказаний період коефіцієнтом 5,6 є правомірними.

При цьому, як вбачається з листа ОСОБА_4 від 12.02.2018 №33/Л-15 для призначення пенсії позивачем надано довідку про заробітну плату №05-09/47 від 15.02.2013 за період роботи у ВАТ «Нажнєвартовськнафтонгаз» за період з 01.01.1986 по 31.12.1990.

Оскільки ОСОБА_4 при призначенні пенсії не враховувалась заробітна плата позивача за період з 01.01.1991 по 31.12.2012, врахування заробітної плати за вказаний період не є предметом дослідження в межах даного публічно-правового спору, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття обмежень коефіцієнтом 5,6 є передчасними.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові. Судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

Водночас, щодо позовної вимоги здійснити перерахунок пенсії з 13.01.2013, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, враховуючи дату звернення із позовом до суду 05.03.2018, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перерахунок пенсії ОСОБА_6 та виплату недоплачених сум слід здійснити з 01.09.2017, тоді як позовні вимоги в частині проведення перерахунку пенсії, з врахуванням пільгового обчислення страхового стажу, за період з 13.01.2013 по 31.08.2017 слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції вирішуючи даний публічно-правовий спір порушив норми матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Щодо судових витрат, то у відповідності до положень ст.139 КАС України та часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №0.0.977442827.1 від 01.03.2018, та 528,61 грн. (пятсот двадцять вісім гривень шістдесят одну копійку) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією №0.0..1 від 27.04.2018.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 317, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі №809/437/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо обчислення страхового стажу за період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 20.10.1978 до 20.09.1999 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобовязати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 час роботи у Нижнєвартівському районному нафтопровідному управлінні у період з 20.10.1978 по 07.06.1979 на посаді водій 3-го та 2-го класу, у Нижнєвартівському управлінні технологічного транспорту №7 у період з 19.06.1979 по 28.04.1995 на посаді водій 2-го та 1-го класу, у Нижнєвартівському у управлінні технологічного транспорту №1 у період з 28.04.1995 по 20.09.1999 на посаді водій 1-го класу із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Зобовязати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_6 та виплатити недоплачені суми з 01.09.2017.

Позовні вимоги в частині проведення перерахунку пенсії, з врахуванням пільгового обчислення страхового стажу, за період з 13.01.2013 по 31.08.2017 залишити без розгляду.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №0.0.977442827.1 від 01.03.2018, та 528,61 грн. (пятсот двадцять вісім гривень шістдесят одну копійку) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією №0.0..1 від 27.04.2018.

ОСОБА_5 набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_7
ОСОБА_2
Повне судове рішення складено 27.06.2018