Справа № 826/14756/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Київ № 826/14756/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Лекос"
до Міністерства юстиції України
провизнання протиправним та скасування наказу в частині
Треті особи без самостійних вимог на предмет спору:

- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.;

- ОСОБА_2;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Магік";

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекос" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 20.10.2017 року за №3975/7 в частині відмови у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що положеннями ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено розгляд скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір) та згідно п. 4 даної статті Міністерство юстиції України відмовляє у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Оскільки на час подання скарги позивачем до Міністерства юстиції України та на час її розгляду був відсутній судовий спір, де однією із сторін виступало Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекос", то висновок Комісії відповідача про те, що розгляд скарги не належить до компетенції Міністерства юстиції України з посиланням на наявність в Державному реєстрі судових рішень відомостей відносно судового спору стосовно належного позивачу нерухомого майна, є протиправним тому, що даний судовий спір проводився з інших предмета і підстав ніж предмет і підстави, з яких звертався позивач до відповідача з відповідною скаргою, а також на момент розгляду Комісії Міністерства юстиції України провадження в даній справі було закрито.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача та представник третьої особи 2 проти позову заперечили.

Представники третьої особи 1 та 3 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про розгляд справи за відсутністю уповноважених представників чи відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, враховуючи думку сторін та заявлене клопотання, ухвалив подальший розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Магік" (ТОВ "Магік") та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекос" (ТОВ "Лекос") звернулись до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зі скаргою від 29.06.2017 року на неправомірні дії державного реєстратора.

Підставою вказаного звернення слугували дії приватного нотаріуса Шевченко І.Л., яка в порушення частини першої ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", незважаючи на наявність у Державному реєстрі прав записів за заявами від 22.06.2017 року ТОВ "Магік" і ТОВ "Лекос" №22922246, №22905922, №22905384, №22904913, №22897554 про заборону вчинення реєстраційних дій щодо п'яти належних даним товариствам об'єктів нерухомого майна, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та вчинила відповідні реєстраційні дії щодо нерухомого майна ТОВ "Магік": за індексним номером 35852601 від 24.06.2017 року, відповідно до якого зареєструвала за ОСОБА_2 ? частки об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 00 (номер запису про право власності: 21091834); за індексним номером 35852511 від 24.06.2017 року, відповідно до якого зареєструвала за ОСОБА_2 ? частки об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 00 (номер запису про право власності: 21091796); за індексним номером 35852557 від 24.06.2017 року, відповідно до якого зареєструвала за ОСОБА_2 ? частки об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 00 (номер запису про право власності: 21091811); за індексним номером 35852635 від 24.06.2017 року, відповідно до якого зареєструвала за ОСОБА_2 ? частки об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000 (номер запису про право власності: 21091856) та ТОВ "Лекос": за індексним номером 35852459 від 24.06.2017 року, відповідно до якого зареєструвала за ОСОБА_2 ? частки об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 0 (номер запису про право власності: 21091771).

Висновком від 12.10.2017 року Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду вищевказаної скарги від 29.06.2017 року вирішено відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Магік" та ТОВ "Лекос" у зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених скарзі не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Дане твердження, як вбачається зі змісту висновку від 12.10.2017 року, було зроблено відповідачем на підставі письмових пояснень ОСОБА_2 від 14.09.2017 року, підтверджених відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно яких у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала справа №755/9058/17 за предметом, зокрема, визнання угоди про передачу майна недійсною.

На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 12.10.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ "Магік" та ТОВ "Лекос" відповідачем прийнято наказ від 20.10.2017 року №3975/7 про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Магік" та ТОВ "Лекос" від 29.06.2017 року.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача помилковим, необґрунтованим, яке не відповідає фактичним обставинам, а відтак протиправним - звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (надалі - Закон №1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до частини першої ст. 6 Закону №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав визначені ст. 7 Закону №1952-IV, зокрема, згідно п. 7 частини першої вказаної статті Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

При цьому, за п. 1 частини другої ст. 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Водночас, згідно п. 5 частини п'ятої ст. 37 Закону №1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав.

Згідно частини шостої ст. 37 Закону №1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

У відповідності до частини восьмої ст. 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев'ята ст. 37 Закону №1952-IV).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (надалі - Порядок №1128), який згідно п. 1 визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги).

Для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом (п. 2 Порядку №1128).

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд (абзац перший п. 2 Порядку №1128).

За пунктами 5-7 Порядку №1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

У разі коли розгляд скарги відповідно до Законів здійснюється іншим суб'єктом розгляду скарги, така скарга у строк не більше п'яти календарних днів з моменту її реєстрації пересилається суб'єктом розгляду скарги, яким отримано скаргу, за належністю відповідному суб'єкту розгляду скарги, про що повідомляється відповідному скаржнику.

У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Згідно п. 8, п. 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (п. 12 Порядку №1128).

Згідно п. 14 Порядку №1128 висновок комісії, на підставі якого суб'єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов'язково містить інформацію про те, що: 1) рішення, дії або бездіяльність суб'єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; 2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов'язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб'єктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що перед розглядом скарги по суті комісія повинна встановити, зокрема, чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги).

Водночас, у разі її належності Міністерство юстиції України вправі відмовити у задоволенні даної скарги за наявності підстав, передбачених частиною восьмою ст. 37 Закону №1952-IV, у тому числі, якщо наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, а також якщо розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

У відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу суду на згадану вище частину другу ст. 37 Закону №1952-IV, відповідно до приписів якої Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір), а відтак за наявності вказаних обставин, Міністерство юстиції України не допускає таку скаргу навіть до розгляду її по суті.

Також у своєму відзиві відповідач цитує положення частини шостої ст. 37 Закону №1952-IV та зазначає, що Комісією з розгляду скарг, за результатом розгляду скарги позивача прийнято висновок, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ Мін'юсту, яким відмовлено у задоволенні скарги в зв'язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою ст. 37 Закону №1952-IV яка, власне, встановлює вимоги до скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України, що подається особою, яка вважає, що її права порушено.

Однак, згідно також наведеного вище абзацу першого п. 7 Порядку №1158 суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу, коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, на відміну від прийнятого рішення відповідачем, яким вирішено відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Магік" та ТОВ "Лекос" у зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Разом з тим, як вбачається з кутового штампу Міністерства юстиції України, скарга позивача на неправомірні дії державного реєстратора від 29.06.2017 року зареєстрована відповідачем цього ж дня за вхідним №19402-0-33-17.

Згідно повідомлень відповідача за №№19402-0-33-17/19К, 2/19402-0-33-17/19К, 3/19402-0-33-17/19К, 4/19402-0-33-17/19К датованих 04.09.2017 року, останні було сформовано на виконання п. 11 Порядку №1158 для ТОВ "Магік", ОСОБА_2, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та ТОВ "Лекос" відповідно з зазначенням посилання на офіційному веб-сайті Мін'юсту де буде опубліковано повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Отже, можна дійти висновку, що вказаним суб'єктам відповідач надавав копії скарги та доданих до неї документів, як запрошеним до розгляду скарги по суті, тобто за вимогами вказаного пункту Порядку №1158.

До того ж, за п. 10 Порядку №1158 суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Тобто, виконання відповідачем приписів даного пункту Порядку №1158, як вбачається зі змісту наведених повідомлень від 04.09.2017 року №№19402-0-33-17/19К, 2/19402-0-33-17/19К, 3/19402-0-33-17/19К, 4/19402-0-33-17/19К, вкотре свідчить про те, що скарга позивача повинна була розглядатися по суті.

Водночас, повідомлення відповідача від 04.09.2017 року за №№19402-0-33-17/19К, 2/19402-0-33-17/19К, 3/19402-0-33-17/19К, 4/19402-0-33-17/19К, а також висновок від 12.10.2017 року Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ТОВ "Магік", ТОВ "Лекос" від 29.06.2017 року, з доповненнями до неї від 13.09.2017 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.09.2017 року №27719-0-33-17, з письмовими поясненнями до неї від 14.09.2017 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.09.2017 року №28016-0-33-17, з доповненням від 05.10.2017 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.10.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 року за №19402-0-33-17 та оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 20.10.2017 року №3975/7 свідчать про порушення відповідачем строків, встановлених абзацом третім частини третьої ст. 37 Закону №1952-IV, відповідно до якого Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника у разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, але при цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

При тому, що згідно частини четвертої ст. 37 Закону №1952-IV днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Зокрема, даний факт наведений у зверненні позивача до Міністра юстиції України від 25.09.2017 року за №31 щодо вжиття заходів задля повного, своєчасного та законного розгляду скарги ТОВ "Лекос", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 року №19402-0-33-17.

У своєму відзиві на адміністративний позов третя особа 2 зауважує, що на момент розгляду скарги позивача відповідачем у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва за №755/14204/17 був наявний судовий спір з питання, порушеного ТОВ "Лекос" у поданій скарзі, а отже розгляд вказаної скарги позивача не належав до компетенції Міністерства юстиції України.

Власне, вказане знайшло своє відображення в додаткових поясненнях третьої особи 2 від 05.10.2017 року, які були подані Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та зареєстровані за №30248-0-33-17 від 09.10.2017 року однак, судячи з висновку від 12.10.2017 року, не були враховані Комісією, оскільки підставою для відмови у задоволенні скарги позивача вказано письмові пояснення третьої особи 2 від 14.09.2017 року стосовно наявності відкритого провадження за №755/9058/17 у Дніпровському районному суді міста Києва.

При цьому, з останнього вбачається, що провадження було відкрито за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у місті Києві, Державного підприємства "Сетам" де Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекос", а також приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Метелиця О.О., залучені у якості третіх осіб.

Однак, водночас, предметом оскарження у згаданій справі була фактично укладена угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про розпорядження майном ТОВ "Магік", а саме передачу ОСОБА_2 частки статутного капіталу у розмірі 50% в рахунок погашення боргових зобов'язань підприємства в зв'язку з наявністю нотаріально посвідченої заяви про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 суми 40617669,30 грн., як залишкової вартості оцінки майна прав ТОВ "Лекос" в розмірі 25% та ТОВ "Магік" в розмірі 50%, в яких він виступає учасником.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у місті Києві, Державного підприємства "Сетам", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекос", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Метелиця О.О., про визнання угоди недійсною - залишено без розгляду ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2017 року, але яка була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 23.10.2017 року.

Таким чином, на час розгляду скарги позивача 12.10.2017 року інформація, подана третьою особою 2 в якості додаткових пояснень від 14.09.2017 року, підтверджувалася відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень про наявність відкритого провадження за №755/9058/17 у Дніпровському районному суді міста Києва.

Також, твердження позивача, що ТОВ "Лекос" у згаданому провадженні Дніпровського районного суду міста Києва не було стороною у справі та предметом розгляду якого не були питання, порушені позивачам у скарзі від 29.06.2017 року за №19402-0-33-17, суд до уваги не бере, оскільки посилання позивача у позовній заяві на п. 4 частини восьмої ст. 37 Закону №1952-IV згідно якого Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав є помилковим, бо відповідно до висновку Комісії відповідача від 12.10.2017 року ТОВ "Лекос" було відмовлено у задоволенні скарги на підставі п. 9 частини восьмої ст. 37 Закону №1952-IV, а саме через те, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу, оскільки за частиною другою зазначеної статті Закону, Міністерство юстиції України не розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав зокрема, коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Суд погоджується з зауваженнями позивача, що відповідачем порушено строки розгляду скарги, визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", однак дане порушення не впливає на вирішення спору в даній адміністративній справі, оскільки скарга позивача розглянута та відповідачем відмовлено в її задоволенні з підстав, передбачених законодавством, а отже відновлення порушеного права не впливає на правомірність винесеного відповідачем рішення по суті.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд не вбачає достатніх підстав для визнання оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 20.10.2017 року за №3975/7 в частині відмови у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" протиправним, а отже і його скасування.

У відповідності з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" до Міністерства юстиції України - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко