Справа № 826/9719/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про задоволення клопотання про забезпечення позову

26 червня 2018 року м. Київ № 826/9719/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Патратій О.В., розглянувши заяву Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості

"Укрспирт"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору

Державна фіскальна служба України

про визнання протиправними дій Департаменту ДВС, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51720887 від 23.05.2018р. та постанови про накладення арешту від 24.05.2018р. ВП № 51720887,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд в порядку забезпечення позову заборонити Департаменту ДВС вчиняти дії щодо виконання виконавчою провадження ВП № 51720887, відкритого на підставі дублікату виконавчого листа № 810/549/15 від 18.03.2016р.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на даний час адміністративний спір про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових стягнень у сумі 186 956 800,16 гри. є предметом розгляду Окружного адміністративного суду м. Києва, отже така сума податкового зобов'язання є неузгодженою, в рамках ст. 56 Податкового кодексу України.

Проте, незважаючи на обізнаність про неузгодженість податкового зобов'язання по рішенням про застосування фінансових санкцій за № 000291 та №000292 від 11.09.2014 року на загальну суму 186 956 800,16 грн. Державна фіскальна служба цілеспрямовано подала до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби дублікат виконавчого листа по справі № 810/549/15 з метою стягнення визначених ними штрафних санкцій.

В свою чергу, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Кузьменком О.С. на виконання заяви про відкриття виконавчого провадження було винесено постанову від 23.05.2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 51720887, а з метою забезпечення проведення виконавчих дій 24.05.2018 року вказаним виконавцем винесено Постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі банківські рахунки ДП «Укрспирт».

Заявник зазначає, що накладенням арешту на майно державного підприємства відкрито прямий шлях до банкрутства ДП «Укрспирт», адже погасити нарахований фіскальною службою борг неможливо навіть за рахунок усього майна підприємства. Як наслідок - буде повністю знищено спиртову галузь країни, що призведе до невідворотних негативних наслідків: відсутність надходжень до державного бюджету зі сплати акцизного податку та інших обов'язкових платежів, необхідність вітчизняним споживачам здійснювати закупівлю спирту із-за кордону, занепад цілих містечок та сіл, утворених навколо спиртових заводів, залишення без роботи близько 5 000 людей та інше.

Крім того, заяву про забезпечення позову обґрунтовано очевидністю протиправності органів ДВС, що полягає у порушенні строків пред'явлення дублікату виконавчого листа до виконання з підстав викладених у позовній заяві.

Розглянувши подану заяву суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

В розумінні наведеної норми закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову вживаються судом лише з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та такі заходи не можуть вирішувати спірні відносини по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд здійснив оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06 червня 2008 року в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Як вбачається з доданих до клопотання та позовної заяви постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2018р. та про арешт коштів боржника від 24.05.2018р. (ВП № 51720887), виконавче провадження відкрито на підставі дублікату виконавчого листа № 810/549/15, виданого 18.03.2016р. Київським окружним адміністративним судом.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2015р. у справі № 810/549/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р., адміністративний позов Державної фіскальної служби України задоволено. Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до бюджету штраф у розмірі 186 956 800,16 грн. відповідно до рішень Державної фіскальної служби України «Про застосування фінансових санкцій» від 11.09.2014 №000291 та №000292.

Водночас, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000291 від 11.09.2014р. та №000292 від 11.09.2014р., якими до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 183 825 441,59 грн. та 3 131 358,57 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2014р. у справі № 826/15603/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015р., в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2016р. (К/800/10369/15) касаційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі № 826/15603/14 скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На даний час за наслідками нового розгляду рішення по справі № 826/15603/14 судом не прийнято.

Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України (ред. з 01.01.2017) № 2755-VI від 02.12.2010р. рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з ст. 200.15 Податкового кодексу України у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час, враховуючи, що адміністративний спір про визнання протиправними та скасування рішень від 11.09.2014р. №000291 та №000292 про застосування фінансових стягнень у сумі 186 956 800,16 гри. є предметом розгляду Окружного адміністративного суду м. Києва, така сума податкового зобов'язання є неузгодженою в силу ст. 56 Податкового кодексу України.

Відтак, суд вважає, що у випадку проведення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню підприємству можуть бути заподіяні значні збитки, а накладенням арешту на майно та рахунки підприємства буде фактично заблоковано роботу ДП «Укрспирт».

Примусове стягнення неузгодженої суми податкових зобов'язань у розмірі 186 956 800,16 грн. в межах виконавчого провадження ВП №51720887, призведе до неможливості виплати заробітної плати 4 825 співробітникам ДП «Укрспирт», враховуючи наявний фонд оплати праці на підприємстві у розмірі 93 996 600 гри., що призведе до порушення їх конституційних прав на оплату праці. Крім того, підприємство буде не в змозі виконувати свої зобов'язання по Колективному договору зі своїми співробітниками, внаслідок чого вони позбавлені на отримання різного виду соціальних гарантій з боку Позивача.

Таким чином, вказане свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову дійсно може призвести до суттєвих матеріальних втрат позивача, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного у даній справі рішення відповідача.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Iрланді1» (Заява № 50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» (заява № 21948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп-2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своє суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Розглянувши зазначене клопотання суд приходить до висновку про його обґрунтованість, виходячи з того, що існує висока ймовірність заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що таке вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Крім того, суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд вважає, що доводи заявника є такими, що підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 КАС України, за яких може бути застосовано забезпечення позову, оскільки, позивачем у клопотанні про забезпечення позову детально обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову до прийняття у справі судового рішення по суті.

При цьому суд не встановлює наявність очевидної протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51720887 від 23.05.2018р. та постанови про накладення арешту від 24.05.2018р. ВП № 51720887, оскільки вказане повинно бути ретельно досліджено під час розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" шляхом заборони Департаменту ДВС вчиняти дії щодо виконання виконавчою провадження ВП № 51720887, відкритого на підставі дублікату виконавчого листа № 810/549/15 від 18.03.2016р.

Керуючись статтями 150-154, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 22 червня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Заборони Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти дії щодо примусового виконання рішень в межах виконавчою провадження ВП № 51720887, відкритого на підставі дублікату виконавчого листа № 810/549/15 від 18.03.2016р. до набрання законної сили судовим рішенням у дані справі.

3. Ухвалу направити особам, які беруть участь у справі.

Стягувач: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

(07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна 16; адреса для листування: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури 30В, оф. 600, БЦ «Фарінгейт»; )

Боржник: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

(01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, )

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 26 червня 2021 року.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій