Справа № 334/3770/17
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.06.2018
Справа № 334/3770/17
Провадження № 2-а/334/71/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Адаменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому вказує, що 01.06.2017 року о 15 год. 35 хв. він керував автомобілем КІА Rio, державний номерний знак НОМЕР_1, по пр.. Соборний, буд. 35 у м.Запоріжжя та був зупинений інспектором поліції ОСОБА_2, який звинуватив його в тому, що він начебто на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів здійснив зупинку, чим порушив п.17.1 ПДР України, про що склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними а постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки інспектором поліції не надано докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які він посилався під час його зупинки.

Просить скасувати постанову серії БР № 762023 від 01.06.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 3 ст.122 КУпАП.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до районного суду у порядку, визначеному КАСУ з особливостями встановленими КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складеної 01.06.2018 року інспектором поліції ОСОБА_3 вбачається, що 01.06.2017 року о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1, керував автомобілем КІА Rio, державний номерний знак НОМЕР_1, по пр. Соборний, буд. 35 у м.Запоріжжя, на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, здійснив зупинку на даній полосі, чим порушив п.17.1 ПДР України, про що склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст. 7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб`єкта оскарження) покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов`язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху України.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки інспектор Кудін О.О. в судове засідання не з`явився, всупереч вимогам ст. 72 КАС України, не надав доказів, на підтвердження правомірності винесеного рішення - постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на спростування тверджень позивача, а тому постанова серії БР № 762023 від 01.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 122 ч.1, 251, 280, 288, 289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про притягнення до адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 762023 від 01.06.2017 року та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., за ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, винесену роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ісаков Д. О.