Справа № 804/4589/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 червня 2018 р.Справа №804/4589/18

Дніпропетровській окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., перевіривши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову керівника Новомосковської місцевої прокурори Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до державного реєстратора Марянівської сільської ради ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов керівника Новомосковської місцевої прокурори Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Марянівської сільської ради ОСОБА_1 №40356647 від 28.03.2018 року про державну реєстрацію права на земельну ділянку з кадастровим номером :02:095:0523, площею 4,0 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі сільськогосподарського призначення), за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Пунктами 3, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В обґрунтування підстав предявлення позову прокурором зазначено наступне:

- 26.03.2018 державним реєстратором Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, розташовану на території Спаської сільської ради Новомосковського району, за межами населеного пункту, з кадастровим номером :02:095:0523, площею 4,0 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі сільськогосподарського призначення), за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: АО 080272, виданий 26.10.2012 Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. Підставою для реєстрації та виникнення права власності зазначено розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2018 року;

- згідно з відповіддю Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №02-11-1930/0/327-18 від 04.06.2018 року, розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2018 року не приймалось;

- відповідно до частини третьої статті 10, пункту 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перед проведенням реєстраційної дії зобовязаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів;

- під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що реєстраційна справа та оригінали документів, які містяться у ній, у державного реєстратора Марянівської сільської ради ОСОБА_1 відсутні;

- таким чином, державним реєстратором Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень №40781390 від 24.04.2018 року прийнято в порушення вимог статті 18, статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки під час проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку останній не перевірив документи на наявність підстав для реєстрації, не встановив відповідність поданих/отриманих документів вимогам законодавства, не пересвідчився в наявності оригіналу розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації.

З долученого до позовної заяви листа Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04.06.2018 року №02-11-1930/0/327-18 вбачається наступне:

- за результатами пошуку заяв від гр. ОСОБА_2 за вказаними у листі реквізитами в автоматизованій системі діловодства «ДОК ПРОФ 2.1» знайдено заяву від 10.11.2017 стосовно надання дозволу на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та розробку документації із землеустрою згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2017 року по справі №183/543/17, а також заяву від 26.12.2017 року з проханням виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай);

- підставою прийняття розпорядження голови райдержадміністрації від 04.01.2018 року №2/0/328-18 «Про виділення громадянину ОСОБА_2 земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) на території Спаської сільської ради за межами населеного пункту» була вищезазначена заява від 26.12.2017 року, а також додані до неї копії документів (витяг з Державного земельного кадастру, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера);

- розпорядження голови райдержадміністрації від 04.01.2018 року №016586 не приймалось.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Заявлений у цій справі спір стосується скасування реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :02:095:0523 площею 4 га, державну реєстрацію земельної ділянки здійснив відділ у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, право власності за фізичною особою зареєстровано державним реєстратором Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі оскаржуваного в заявленому позові рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40356647 від 28.03.2018 року.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його субєктами, суд дійшов висновку, що цей спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

В адміністративному позові прокурором вказано, що порушення інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області полягає у незаконному привласненні сільськогосподарських земель державної власності на підставі підробного розпорядження райдержадміністрації, що порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю та майнові інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо володіння та розпорядження землею сільськогосподарського призначення. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не забезпечив належного захисту інтересів держави шляхом визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, керівник Новомосковської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області.

Таким чином, заявлений позов направлений на захист права Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на розпорядження землею сільськогосподарського призначення, яке є однією з складових права власності на таку земельну ділянку яке належить Державі.

Судом встановлено, що відповідно до «Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області», затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308 Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Згідно з підпунктом 13 пункту 4 Положення Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Суд зазначає, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення суб'єктів владних повноважень, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої).

Згідно з частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Верховний суд України неодноразово звертав увагу, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про позбавлення права на майно (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності позбавлення фізичної особи спірної квартири має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, спір про право власності позивача на майно, щодо якої у третьої особи виникло право власності у зв'язку із реєстраційною дією, і право власності на яку може бути визнане судом, якщо це не порушуватиме прав інших осіб.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Заявлений спір стосується реєстраційних дії, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розвязані й питання, повязані з реєстрацією права власності на квартиру за відповідачем.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною пятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосована правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 квітня 2018 року по справі №361/2965/15-а провадження № 11-190апп18, справі № 280/267/15-а провадження № 11-164апп18, від 21 березня 2018 року у справі №09/1946/15 провадження № 11-95апп18, та постановах Верховного Суду України від 24 січня 2017 року у справі №21-1559а16, у постанові від 17 травня 2016 року справа №21-331а16, від 27 січня 2017 року по справі №201/3164/12. Також Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом закрито провадження у справі 804/2020/16 за позовом до державного реєстратора про скасування рішення про реєстрацію права власності на підставі неіснуючого правовстановлювального документа, із визначенням цивільної підсудності такого спору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження у справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 1 липня 2004 року (далі Закон №1952-IV). За правилами статті 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у разі обґрунтованості скарги Комісією міністерства скасовуються відповідні рішення та реєстраційні дії, забезпечується відновлення/скасування записів у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №804/4589/18 за адміністративним позовом керівника Новомосковської місцевої прокурори Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до державного реєстратора Марянівської сільської ради ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Розяснити, що заявлений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

4. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Верба