Справа № 161/6062/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/4044/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 травня 2018 року, ухвалене суддею Філюк Т., м. Луцьк, у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Балабаша Олександра Вікторовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

19.04.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Балабаша Олександра Вікторовича, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1; скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 363746 від 16.04.2018р.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди», не маючи при собі посвідчення інваліда. Зазначене позивач визнав, що підтверджується відеофіксацією, наданою представником відповідача. Відтак, суд першої інстанції дійшов до переконання, що дії позивач містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 травня 2018 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що він 16 квітня 2018 року близько 13:20 год. дійсно зупинявся автомобілем НОМЕР_1, біля супермаркету «Пакко», що за адресою: вул. Ковельська, 68а, у м. Луцьку на місці стоянки для інвалідів, у зв'язку з тим, що підвозив свого знайомого інваліда 2-ї групи ОСОБА_3 Допомігши йому вийти з автомобіля та зайти до приміщення магазину, де останнього чекали родичі, апелянт придбав при виході пляшку води та негайно повернувся до свого транспортного засобу та продовжив рух. В подальшому під час руху по вулиці Глінки його було зупинено працівниками патрульної поліції, котрими його було звинувачено у порушенні Правил дорожнього руху, про що винесено відповідну постанову.

Крім того, апелянт вказує на те, що відповідач незаконно та безпідставно кваліфікував його дії як такі, що містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, проігнорувавши той факт, що така зупинка тривала менше 5 хв. і з огляду на положення ПДР не може визнаватися стоянкою.

Також, відповідач незаконно розглянув справу по вул. Глінки, 2 міста Луцька, хоча Закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи (місцезнаходження УПП у Волинській області: м.Луцьк, вул.3алізнична,15).

Апелянт стверджує, що відповідач вніс неправдиві відомості до оскаржуваної постанови щодо місця її винесення (фактично була винесена на вул.Глібова ,2 м. Луцька, а згідно даних постанови - по вул. Ковельська,68а м.Луцька) та щодо часу вчинення правопорушення (фактично зупинка в зоні дії дорожнього знаку 5.38 з табличною 7.17 була здійснена близько 13.20 год. та тривала 2-3 хв., згідно ж постанови стоянка автомобіля в цьому місці була виявлена патрульними о 12.29 год., тобто у той час коли він перебував на робочому місці у іншому кінці міста Луцька).

Учасники справи в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від учасників справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 16.04.2018р. о 12 год. 29 хв. позивач - ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_2, у м. Луцьку по вул. Ковельська,68а, (біля супермаркету Пакко»), здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди», не маючи при собі посвідчення інваліда чим порушив п.8.4.е Правил дорожнього руху України.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення інспектором 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядовим поліції Балабашом О.В. винесено постанову серії ЕАА № 363746 від 16.04.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.4е Правил дорожнього руху України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Розділом 33 Правил дорожнього руху України визначено, що знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби. Також, вказаним розділом Правил дорожнього руху України встановлено знак 7.17 «Інваліди», який означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інспектором поліції не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.5 ст.122 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії ЕАА № 363746 від 16.04.2018р. було здійснено з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Також, апеляційним судом досліджено диск відеофіксації з персональної нагрудної бодікамери інспектора поліції, яким підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП. Крім того, вказане відео підтверджує, що позивач визнав факт вчиненого ним правопорушення.

Системний аналіз вказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що інспектор 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядовий поліції Балабаш О.В. діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363746 від 16.04.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП за формою відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Відтак, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 травня 2018 року у справі №161/6062/18 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Балабаша Олександра Вікторовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26.06.2018р.