Справа № 449/520/18
Суддя: Борняк Р. О.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перемишлянський районний суд Львівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.,

при секретарі Баран П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ГУ НП України у Львівській області про визнання постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 І.В.15.05.2018р. звернувся до Перемишлянського районного суду з позовом до Управління патрульної поліції ГУ НП України у Львівській області про визнання постанови ВР№133862 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності від 11.05.2018р. незаконною та скасування такої.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на нього накладено штраф за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 та ч.2 ст.122 КУпАП, за те що він рухаючись на автомобілі НОМЕР_1, на 545км. автодороги Київ-Чоп, здійснив перетин горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», чим порушив п.8.5.1 ПДР України, а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п.9.9б ПДР України.

Вважає винесену постанову незаконною з огляду на те, що 11.05.2018р. біля 12.00год. він рухаючись автодорогою Київ-Чоп на автомобілі НОМЕР_1, не створюючи жодних перешкод іншим учасникам руху здійснив обїзд поодинокого автомобіля Газ-53, який рухаючись вгору через технічний стан почав знижувати швидкість до 25 км/год. і приймати вправо. Проїхавши декілька кілометрів його пасажир ОСОБА_2 почала скаржитись на нудоту та біль в серці, а тому діючи в стані крайньої необхідності був змушений здійснити вимушену зупинку на узбіччі. Коли вони вийшли з автомобіля до них ззаду підїхав автомобіль патрульної поліції з ввімкненими лише синіми проблисковими маячками, а потім інспектор Клімович Н.М., не запропонувавши жодної допомоги, попросив предявити документи, звинуватив його у порушенні п.8.5.1 ПДР України, запропонував з цього приводу надати письмові пояснення, а потім виніс оскаржувану постанову.

При ознайомлені з постановою виявилось, що інспектор також вказав у ній порушення п.9.9б ПДР України, а саме не ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського, при цьому не надав можливості надати пояснень з цього приводу.

Вважає, що при розгляді справ не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.122 КУпАП, за які законом встановлено адміністративну відповідальність. Не було долучено до матеріалів справи доказів наявності його вини, не надано можливості ні йому, ні свідку надати пояснення, крім цього стверджує, що здійснив перетин «вузької суцільної лінії» розмітки 1.1 при обїзді транспортного засобу, що рухався з швидкістю менше 30 км/год., що до дозволяється ПДР України як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначив, що поліцейський не подавав сигналів про зупинку ні сигнальним диском ні проблисковими маячками червоного кольору, ні звуковими сигналами, а відтак звинувачення у неввімкненні аварійної світлової сигналізації є також безпідставними.

Покликаючись на вказані обставини, позивач просить постанову ВР№133862 від 11.05.2018р. по справі про адміністративне правопорушення відносно нього скасувати як протиправну, оскільки він діяв в межах Правил дорожнього руху.

Відповідач, 13.06.2018р. надав відзив на позов додавши відеоматеріали з нагрудного відеореєстратора, в якому зазначив, що поліцейським ОСОБА_3 11.05.2018р. о 12.10год. на 545км. автодороги Київ-Чоп виявлено порушення ОСОБА_1 правил розташування транспортних засобів на дорозі з двостороннім рухом та виїзді на призначений для зустрічного руху бік дороги, зокрема перетині суцільної лінії 1.1 з приводу чого відповідно до ст.258 КУпАП складена постанова за порушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Перетин лінії 1.1. позивач визнає, тому ця обставина не підлягає доказуванню, а доводи позивача про здійснення обгону поодинокого т.з., що рухався з швидкістю менше 30 км/год. в порушення ч.1 ст.77 КАСУ не підтверджені жодними доказами та спростовуються постановою, яка є належним доказом правопорушення.

Зазначають, що твердження позивача щодо самостійної зупинки автомобіля Daewoo Lanos на узбіччі не відповідають дійсності, оскільки поліцейські, керуючись п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинили т.з під керуванням позивача, а відтак позивач також порушив п.9.9б ПДР, згідно якого аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції. Просять розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР№133862 від 11.05.2018р. на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 та ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 11.05.2018р. керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі Київ-Чоп, 545км., здійснив перетин горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», чим порушив п.8.5.1 ПДР України, а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п.9.9б ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) діюча бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначив позивач та вбачається з фотоматеріалів доданих до справи, він 11.05.2018р. біля 12.00год. рухаючись автодорогою Київ-Чоп на автомобілі НОМЕР_1, не створюючи жодних перешкод іншим учасникам руху здійснив обїзд поодинокого автомобіля Газ-53, який рухаючись вгору через технічний стан почав знижувати швидкість до 25 км/год. і приймати вправо, при цьому перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1 «вузька суцільна лінія».

Відповідно до п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п.1 р.34 цих Правил.

Відповідно до розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідачем, в спростування твердження позивача про перетин суцільної лінії розмітки при здійсненні обїзду лише поодинокого автомобіля Газ-53, який рухався з швидкістю 25 км/год., не надано жодних доказів, лише посилання на винесену постанову, як належний доказ правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду відеоматеріалів, доданих відповідачем до відзиву на позов, також вбачається, що поліцейський підтвердив наявність транспортного засобу, що рухався з швидкістю меншою 25 км/год., однак зазначив, що таких транспортних засобів, обгін яких здійснив позивач, було декілька.

Також позивач стверджує, що після цього він діючи в стані крайньої необхідності, на прохання пасажирки ОСОБА_2, яка скаржилась на нудоту та біль в серці, був змушений здійснити вимушену на узбіччі, де згодом до них підїхав автомобіль патрульної поліції з ввімкненими лише синіми проблисковими маячками, а отже без ознак про вимогу зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п.8.9 ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідно до п.9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що поліцейські, керуючись п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, зупинили транспортний засіб під керуванням позивача, однак жодних доказів несправності автомобіля позивача предявлено в ході розгляду справи не було і такі не вбачаються з матеріалів справи.

З огляду відеоматеріалів, доданих відповідачем, вбачається, що на автомобілі патрульної поліції, який знаходиться позаду автомобіля НОМЕР_1, проблискові маячки червоного кольору, не ввімкнені, що також спростовує твердження відповідача про те, що автомобіль позивача був зупинений на вимогу поліцейського.

Відповідач ґрунтуючи свої доводи покликається на ч.1 ст.77 КАС України відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Однак, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як також вбачається з відеоматеріалів наданих відповідачем, перед винесенням постанови з приводу правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за порушення п.9.9б ПДР України, тобто за неввімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки на вимогу поліцейського, позивачу не було надано можливість дати пояснення.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання...

Таким чином, як передбачає діюче законодавство, відповідач, являючись органом (посадовою особою), який безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинен був, враховуючи вимоги ст.280 КУпАП, з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перед прийняттям постанови про адміністративне правопорушення, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення водієм Правил дорожнього руху та спростовували б свідчення та заперечення позивача, але таких доказів ні постанова, ні матеріали додані до неї не містять, крім того постанова винесена з порушеннями вимог ст.268 КУпАП, щодо права надання пояснень з приводу правопорушення, яке їй інкримінується.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міській чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляд і скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з метою забезпечення гарантії прав, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ч.3 ст.162 КАС України суду повноважень при прийнятті постанови та враховуючи положення ст.293 КУпАП, суд прийшов до переконання, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 та ч.2 ст.122 КУпАП є передчасним та необґрунтованим, а задоволення позовних вимог останнього в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача, відтак позов підставний, підлягає задоволенню, а постанова ВР№133862 від 11.05.2018р. - скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити. Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР№133862 від 11.05.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 та ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у відповідності до ч.4 ст.286 КАС України може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Суддя: Борняк Роман Орестович