Справа № 826/7240/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/279
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 червня 2018 року № 826/7240/18

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК"

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

3-я особа ОСОБА_2

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зобов'язання відповідача провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП №41570749, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 без отримання згоди Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

В судовому засіданні 20.06.18 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 9 ст. 205 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним комерційним банком "ПРАВЕКС-БАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №656-010/07Р від 27.09.07р., відповідно до якого позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 55 000 доларів США для споживчих цілей, а ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути на умовах договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки №656-010/07Р від 27.09.09 р., нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №4756.

За умовами договору іпотеки 3-ю особою як іпотекодавцем передано в іпотеку позивачу як іпотекодержателю належне на праві власності майно - квартиру АДРЕСА_1, для придбання якої видано кредит.

Згідно п. 1.7 договору іпотеки іпотекодавець не має права відчужувати предмет іпотеки або наступну іпотеку (заставу) іншим особам, реєструвати інших осіб.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським О.В. було вчинено виконавчий напис №3699 від 17.12.13 р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 для задоволення вимог позивача за кредитним договором, який позивачем було пред'явлено на примусове виконання до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

20.01.14 р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№41570749 з примусового виконання виконавчого напису, 30.01.18 р. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме - квартири АДРЕСА_1.

Під час проведення виконавчих дій з'ясовано, що у квартирі 07.03.13 р. зареєстрована донька ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

28.02.18 р. державним виконавцем скеровано запит до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо надання дозволу на реалізацію вказаної квартири, право користування якою має неповнолітня дитина, з метою виконання виконавчого напису №3699 від 17.12.13 р.

Згідно відповіді Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.18 р. №103008-144 відмовлено в наданні відповідного дозволу.

Про вказані обставини позивач дізнався з відповіді державного виконавця від 25.04.18 р. №316/13 на свій запит від 24.04.18 р., у якому з посиланням на п.28 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.12 р. №512/5, міститься посилання на необхідність отримання дозволу органу опіки і піклування.

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" - вважає бездіяльність органу стягнення щодо виконання виконавчого документа протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що п. 28 Інструкції з примусового виконання рішень розповсюджується лише на випадки, коли на примусовому виконанні знаходиться рішення суду, яким не визначено конкретного способу його виконання.

В даному випадку на виконанні знаходиться не рішення суду, а виконавчий напис нотаріуса, який передбачає задоволення вимог позивача як кредитора за рахунок конкретного визначеного майна.

Крім того, Законами України "Про виконавче провадження" та "Про іпотеку" не передбачено обов'язок державного виконавця на отримання дозволу органу опіки і піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника.

Також позивач зазначає, що згідно з Витягом з реєстру територіальної громади м. Києва від 04.12.17 р., реєстрація ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі відбулася 07.03.13 р., після укладення договору іпотеки, без згоди іпотекодержателя, що не виключає можливість звернення на предмет іпотеки, а за ОСОБА_2 зареєстроване й інше нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою - АДРЕСА_2.

Відповідач - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - пояснень на позов не надав, представника до судового засідання не скерував (повідомлений про час та місце розгляду справи згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 11.06.18 р.).

3-я особа - ОСОБА_2 - пояснень на позов не надала, вона та/або її представник до судового засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи за адресою реєстрації - АДРЕСА_1, поштова кореспонденція повернулася до суду з поміткою поштового відділення "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.16 р. №1404-VIII (розповсюджується на виконавче провадження ВП №41570749 з врахуванням положень п. 6 та 7 р. XIII Закону) примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно загальних положень ч. 3-4 ст. 50 Закону щодо звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна фізичної особи у разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Вказані Закони не містять права або обов'язку державного виконавця у випадку з'ясування реєстрації місця проживання малолітньої дитини за адресою нерухомого майна, що є предметом стягнення, отримувати згоду органу опіки і піклування на відчуження нерухомого майна.

Згідно п. 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.12 р. № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

У відповіді державного виконавця від 25.04.18 р. №316/13 міститься посилання на вказаний пункт як на підставу для звернення до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо надання дозволу на реалізацію вказаної квартири, право користування якою має неповнолітня дитина, з метою виконання виконавчого напису №3699 від 17.12.13 р.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Інструкція як підзаконний нормативно-правовий акт не може містити обмеження на проведення виконавчих дій, що прямо не передбачені Законами України, тоді як Інструкція визначає лише процедуру проведення виконавчих дій.

Законами України передбачено наступні обмеження.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України від 26.04.01 р. №2402-III "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно ст. 12 Закону України від 02.06.05 р. №2623-IV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Згідно п. 66, 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.08 р. № 866, служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Вказані положення стосуються розгляду звернень на вчинення саме правочинів щодо нерухомого майна дитини, тобто, за результатом добровільних звернень осіб, які мають намір розпорядитися належним дитині майном або майном, на яке у дитини є право користування, і не стосуються примусового відчуження майна, оскільки в таких випадках мова йде не про намір зацікавлених осіб розпорядитися майном, а про задоволення прав третіх осіб на нього.

Відповідно до статей 50, 51, 61, 62 Закону України "Про виконавче провадження" примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду (виконавчим написом) з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а отже, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду (виконавчого напису) не потрібна.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.09.10 р. (у справі №6-7615св10).

Крім того, в даному випадку згідно матеріалів справи при укладенні договору іпотеки, іпотекодавець гарантував, що йому невідомі права інших осіб на предмет іпотеки, отже при укладенні договору, права малолітніх або неповнолітніх дітей порушені не були.

На момент укладення договору іпотеки неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не була зареєстрована у квартирі, переданій в іпотеку, оскільки її було зареєстровано лише 07.03.13 р., після укладення договору іпотеки, без повідомлення і згоди іпотекодержателя, і вказаний факт реєстрації не може використовуватися для позбавлення кредитора права отримати задоволення своїх вимог за рахунок конкретного переданого в іпотеку майна.

Вказане свідчить про допущення органом стягнення протиправної бездіяльності щодо примусового виконання виконавчого документа і є підставою для задоволення позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги заявлено про зобов'язання вчинити дії, то у випадку задоволення позовних вимог має бути одночасно надана оцінка бездіяльності суб'єкта власних повноважень, що призвела до необхідності звертатися до суду, у зв'язку з чим суд в порядку ст. 11 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в цій частині.

На підставі вищевикладеного, ст. 11, 160-163, 255, 257-262, 193, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо невжиття усіх необхідних заходів щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП №41570749, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2.

3. Зобов'язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП №41570749, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 без отримання згоди Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

4. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" 1 762 грн. судового збору.

5. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 25.06.18 р.