Справа № 755/2356/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2018 року № 755/2356/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно уточненої довідки № 18-393зп від 20 листопада 2017 року замість довідки № 18-55зп від 02 лютого 2016 року;

- зобов'язати Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, з розрахунку 90% із середнього заробітку, зазначеного у довідці, виданої Генеральною прокуратурою України від 20 листопада 2017 року № 18-393зп про заробітну плату, замість довідки Генеральної прокуратури України № 18-55зп, без обмеження її граничного розмірі, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 21 листопада 2017 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року адміністративну справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року адміністративну справу прийнято до провадження, відкрито провадження в адміністративній справі № 755/2356/18, призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не враховано, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються постановою Кабінету Міністрів України, втім Урядом такої постанови на даний час не прийнято, тому відсутнє правове регулювання пенсійного забезпечення працівників прокуратури. Крім цього, позивач зазначає, що звернувся до відповідача не про перерахунок пенсії за новою довідкою у зв'язку з підвищенням зарплати працівникам Генеральної прокуратури України, а про заміну помилково виданої довідки на довідку, яка відображає дійсний розмір зарплати на час видачі першої довідки, а саме - № 18-55зп від 02 лютого 2016 року.

Відзив на позовну заяву обґрунтований наступним: з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема, Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року замінено неналежного відповідача Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в місті Києві на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріали справи свідчать, що позивач з 04 липня 2002 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-111, що діяла станом на липень 2002 року) у розмірі 90% суми заробітної плати.

15 лютого 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", у редакції, яка була чинною на момент призначення йому пенсії, та довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 02 лютого 2016 року № 18-55зп.

Проте, листом від 25 лютого 2016 року № 3220/01 відповідач відмовив йому у здійсненні перерахунку пенсії. Вказане рішення він мотивував тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема, Законом України "Про державну службу", "Про прокуратуру, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року у справі № 755/4657/16-а позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано дії Лівобережного об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111) на підставі довідки Генеральної Прокуратури України від 02.02.2016 року № 18-55зп про заробітну плату з розрахунку 90% - неправомірними. Зобов'язано Лівобережне об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111) на підставі довідки Генеральної Прокуратури України від 02.02.2016 року № 18-55зп про заробітну плату з розрахунку 90% із заробітної плати з 15.02.2016 року.

Генеральною прокуратурою України позивачу видано нову довідку №18-393за від 20 листопада 2017 року, у зв'язку з чим 04 грудня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки.

Листом від 26 січня 2018 року № 671/13 відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року у справі № 755/4657/16-а здійснено перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2363-111) на підставі довідки Генеральної Прокуратури України від 02 лютого 2016 року №18-55 зп про заробітну плату з розрахунку 90% із заробітної плати з 15 лютого 2016 року. Також, зазначено, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема, Законом України "Про прокуратуру2, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратру» № 1789-ХІІ (в редакції цього Закону, яка діяла станом на дату призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Стосовно підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорів, то норми відповідного змісту було передбачено частинами тринадцятою і вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Як свідчать обставини справи, пенсія позивачу призначена з 2002 року.

Станом на дату призначення пенсії положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ передбачали її виплату в розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв'язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

Проте, станом на дату звернення Позивача із заявою про перерахунок його пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. № 213-VIII (крім, зокрема, положень пункту 15 розділу І цього Закону (стосуються внесення змін до статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», які набрали чинності з 25 квітня 2015 року), частину п'ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ замінено чотирма частинами в новій редакції (п'ятнадцятою-вісімнадцятою). Зокрема, частина п'ятнадцята (в новій редакції цієї статті) серед іншого передбачає, що «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

З приводу умов і порядку перерахунку такої пенсії, то з 1 січня 2015 року частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІвикладено у новій редакції (згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»), відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Крім того, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII (за винятком окремих його положень), який теж містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури (стаття 86).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Закону № 1697-VII з набранням чинності цим Законом таким, що втратив чинність, з-поміж інших, є Закон № 1789-ХІІ, крім &?о;…&?о; частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 &?г;…&? ;.

Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1798-ХІІ, містились у частинах тринадцятій, вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону, відтак з набранням чинності Законом № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність.

Що стосується правового регулювання перерахунку пенсії за Законом № 1697-VII, то згідно з частиною тринадцятою статті 86 цього Закону пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII (в редакції Закону України від 24 грудня 2014 року № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно з Законом №1697-VII. Натомість визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом № 1697-VI віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який мав би ці правовідносини врегулювати.

Вказані норми матеріального права вже були проаналізовані Верховним Судом, зокрема, у справі № 674/900/16-а та щодо пенсійного забезпечення прокурорсько-слідчих працівників у постанові від 20 лютого 2018 року викладено правову позицію про те, що з 01 січня 2015 року - дня набрання чинності Законом № 76-VIII, яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", а в подальшому у зв'язку із набранням чинності 15 липня 2015 року Закону № 1697-VІІ, який містить аналогічну норму - Урядом не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт, позаяк і не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, тому пенсії, призначені за статтею 501 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

За відсутності урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а згодом - частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII) в пенсійного органу немає правового механізму для перерахунку.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що за відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури - підстав для такого перерахунку немає. Тому відповідач, відмовляючи Позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд зазначає, що наведені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був гарантований статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Крім того, за змістом наведених вище положень пункту 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону №213-VIII у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх, в тому числі й спеціальних, пенсій, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, у тому числі відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 5 розділу ІІІ Закону №213-VIII, але тільки в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки щодо конституційності решти законодавчих положень пункту 5 розділу ІІІ Закону №213-VIII Конституційний Суд України рішення не приймав, такі залишаються чинними.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову - відсутні.

Така правова позиція у спірних правовідносинах викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26 липня 2017 року у справі №295/7555/16-а, від 09 серпня 2017 року №423/1318/16-а, постановах від 13 липня 2017 року у справі № К/800/9945/17, від 25 липня 2017 року у справі № К/800/19208/16 з аналогічних правовідносин.

Крім цього, така ж позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі №825/506/18.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова