Справа № 820/3809/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

02 липня 2018 р. справа №820/3809/18
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за формою, встановленою Додатком 13 до «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 при розгляді заяви позивача щодо отримання одноразової грошової допомоги є протиправною, оскільки позивач проходив дійсну військову службу в період з 04.11.1979 по 13.11.1981 у Збройних Силах, в т.ч. приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в складі в/ч НОМЕР_1 . Також представник позивача зазначив, що згідно витягу з протоколу від 26.09.2014 № 2894 засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - осколкове вогнепальне поранення голови, ЗЧМТ, контузія головного мозку (1981 р.) єфрейтора у відставці ОСОБА_1 та наступні - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. З вказаних підстав з 21.10.2014 позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності. З 21.04.2017 з тих же підстав позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Водночас, представник позивача зауважив, що при встановленні третьої групи інвалідності одноразова грошова допомога йому не виплачувалася, через що на спірні правовідносини поширюються норми, що діяли на дату встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Новикова В.А. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до ч.8 ст. 16-3 Закону, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Стосовно встановлення позивачу II групи з 21.04.2017 році, представник відповідача повідомив, що відповідно до ч.4 ст 16-3 Закону, у разі зміни групи інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення виплата допомоги не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 проходив військову службу з 04.11.1979 по 13.11.1981 у Збройних Силах СРСР, в т.ч. приймав участь у бойових діях на території республіки Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 (до 12.1979 в/ч НОМЕР_2 ), що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_3 , а також архівною довідкою ( а.с.10-11).

Згідно Витягу із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, контузій ввід 26.09.2014 №2894 (а.с.12) - осколкове вогнепальне поранення голови, ЗЧМТ, контузія головного мозку (1981 р.) єфрейтора у відставці ОСОБА_1 - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії від 21.10.2016 Серії 10ААА №702682, ОСОБА_1 з 21.10.2014 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (зворотна сторона а.а.12).

Відповідно до довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії Серії 12ААА №106388, ОСОБА_1 з 21.04.2017 встановлено ІІ групу інвалідності ( а.с.11).

В подальшому, 25.10.2017 згідно довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії від 25.10.2017 Серії 12ААА №479117, ОСОБА_1 з 25.10.2017 повторно встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.13).

Судом встановлено, що 03.04.2018 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 19.04.2018 №1023/ВЗС повідомлено позивача про те, що відсутні підстави для складання та подання висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги (а.с.9). Зазначені обставини відповідачем обґрунтовано тим, що згідно заяви позивача від 24.11.2015 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3 групи інвалідності Харківським обласним військовим комісаріатом, як уповноваженим органом Міністерства оборони України, висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та документи до нього були оформлені та направленні на розгляд Комісії Міністерства оборони України (далі - Комісія) в Департамент фінансів Міністерства оборони України. Розглянувши подані документи, Комісія повернула їх на доопрацювання у зв`язку з відсутністю довідки про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), як це передбачено пунктом 11 Порядку, про що було повідомлено позивача листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.06.2016 № 1286/ВСЗ. В червні 2016 року документи стосовно виплати одноразової грошової допомоги разом з письмовим поясненням щодо обставин поранення ІНФОРМАЦІЯ_3 було повторно направлено на розгляд Комісії. Про результати розгляду документів повідомлено позивача листом Харківського власного військового комісаріату від 16.11.2016 № 2647/ВСЗ з додаванням листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24.10.2016 року № 248/3/6/4105. Цим листом зазначалось, що причини відсутності довідки щодо обставин поранення не можуть бути підставою для повторного розгляду документів позивача.

Водночас, у вказаному листі повідомлено стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності з 21.04.2017, що згідно ч. 4 ст. 16-3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін про те, що після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Відповідач зазначив у листі, що оскільки інвалідність ІІІ групи внаслідок поранення, ЗЧМТ, контузії головного мозку та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, встановлена 21.10.2014, зміна групи інвалідності відбулася 21.04.2017, тобто понад дворічній термін після первинного встановлення інвалідності.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок).

Вказаний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

До суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви від 03.04.2018 до Харківського обласного військового комісаріату. Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Судом встановлено, що Харківським обласним військовим комісаріатом висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався.

Суд зазначає, що статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992", від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

При цьому, суд зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене у ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Суд зазначає, що враховуючи той факт, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, за таких обставин має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, оскільки законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 по справі № К/800/40725/15.

Щодо доводів представника відповідача стосовно того, що позивач згідно ч.8 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не реалізовано право протягом трьох років на отримання вказаної допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно письмових пояснень, наданих представником позивачем у відповіді на відзив, позивач не отримував одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності у 2014 році, а ІІ група інвалідності встановлена позивачу в 2017 році.

Відповідно до пункту другого Постанови № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності -дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Предметом спору у даній справі є вимога щодо захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача подання розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги з моменту встановлення останньому ІІ групи інвалідності.

Другу групу інвалідності позивачу було встановлено з 21.04.2017.

На день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, 06.10.2015, діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Водночас, суд зазначає, що на момент встановлення ІІІ, а згодом й ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач не отримував одноразову грошову допомогу, та звернувся до Харківського ОВК щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності у 2017 році.

При цьому суд зазначає, що виходячи з матеріалів справи, МО України не приймало передбаченого Порядком № 975 рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги при встановленні позивачу вперше ІІІ групи інвалідності.

Згідно п. 12 Порядок № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин застосовується Порядок № 975 з моменту встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, оскільки на момент встановлення ІІ групи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії позивач не отримував одноразову грошову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 по справі №822/6118/15 (провадження №№К/9901/9910/18, К/9901/9913/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів відповідача про те, що відсутні підстави для для складання висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням позивачу ІІ групи, оскільки зміна групи інвалідності відбулася понад дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Суд зазначає, що наведена норма регулює питання доплати одноразової грошової допомоги, водночас, як встановлено в ході судового розгляду позивач раніше не отримував одноразової грошової допомоги, звернувшись заявою про її призначення, а не її доплатою.

Суд зауважує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Судом встановлено факт бездіяльності відповідача, що полягав у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Харківського обласного військового комісаріату щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за формою, встановленою Додатком 13 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, суд зобов`язує Харківський обласний військовий комісаріат подати у місячний строк після набрання чинності рішення, звіт про його виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. т. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за формою, встановленою Додатком 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до суду у місячний строк після набрання чинності рішення, звіт про його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено 03 липня 2018 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.