Справа № 826/16634/17
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2018 року 16:26 № 826/16634/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - ОСОБА_1, від відповідача - Худякова Н.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 (далі-позивач/ОСОБА_3.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі- відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.03.2018 №19506/1305-2658, №19507-1305-2658.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що контролюючим органом здійснений розрахунок земельного податку на показниках, які, на думку позивача, не відповідають дійсності.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач є платником земельного податку, а спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення, яким ОСОБА_3 визначено грошове зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2016 рік:

- від 23.03.2018 №19506-1305-2658 з сумою грошового зобов'язання в розмірі 13470,93 грн.;

- від 23.03.2018 №19507-1305-2658 з визначеною сумою грошового зобов'язання в розмірі 39769,20 грн.

Позивач вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.5 статті 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Крім того, пунктом 286.6 статті 286 Податкового кодексу України визначає, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Статтею 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавчо встановлений коефіцієнт індексації грошової оцінки землі тягне за собою автоматичну зміну розміру плати за землю. При цьому, визначена нормативно-грошова оцінка землі не змінюється, а лише індексується на відповідний коефіцієнт.

За таких обставин, розмір земельного податку з фізичних осіб, в будь-якому випадку повинен бути проіндексований згідно правил статті 289 Податкового кодексу України.

Поряд з цим, у частині першій, другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Станом на 01.01.2016 ОСОБА_3 є власником нежитлових приміщень, які знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Урицького, 8 площею 0,0076 га та пр-т Повітрофлотський, 23 площею 0,02818 га.

Сума земельного податку з 01.01.2016 по 31.12.2016 за земельну ділянку під нежитловим приміщенням розташованим за адресою: м. Київ, вул. Урицького, 8, становить:

1709,29*76*2,5*1,5*1,249*1,433*3%=26157,06 грн., де:

76 кв.м. - площа земельної ділянки нежитлового приміщення;

1709,29 - базова вартість 1 кв. м. землі (Рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та порядку її визначення»);

2,5 - коефіцієнт на функціональне використання землі, відповідно Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України05.04.2006 №388/12262);

1,5 - локальний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки (Рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №43/1877«Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та порядку її визначення» та Рішення Київської міської ради від 03.07.2014 №23/33 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Києва»);

1,249 - коефіцієнти індексації грошової оцінки (лист Держземагентства від 14.01.2015 №6-28-0.22-215/2-15);

1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки ( відповідно до порядку проведення індексації грошової оцінки земель, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 №6-28-0.22-201/2-16 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель»);

3%- відсоткова ставка земельного податку відповідно норм Податкового кодексу України за період 2016 року.

Сума земельного податку з 01.01.2016 по 31.12.2016 за земельну ділянку під нежитловим приміщенням розташованим за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський , 23, становить:

1709,29*28,8-2,5*1,5*1,249*1,433*3%=96987,63 грн., де 281,8 м. кВ. - загальна площа нежитлового приміщення.

Разом з тим, на спростування вірності вказаного розрахунку, позивач посилається на довідку від 01.02.2018 №Н-01429/2018 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки, на думку позивача, контролюючий орган при розрахунку грошового зобов'язання невірно використовував показник грошової оцінки земель.

Суд зазначає, грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельним ресурсам за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд вважає безпідставними посилання позивача на довідку від 01.02.2018 №Н-01429/2018 з огляду на те, що контролюючим органом, при визначенні зобов'язання по земельному податку на 2016 рік правомірно врахована нормативна грошова оцінка саме станом на податковий період - 2016 рік.

Крім того, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за цією довідкою є вищою, ніж розрахована позивачу відповідачем.

Отже, оскільки позивач є власником нежитлових приміщень, за земельні ділянки під якими відповідачем оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями нараховано земельний податок, відповідачем доведено правомірність показників розрахунку розміру податку, надані беззаперечні докази на підтвердження правомірності прийняти податкових повідомлень-рішень, що є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, у свою чергу позивач не довів обставини на яких ґрунтуються його вимоги щодо скасування спірного рішення, тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною п'ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 25.06.2018.

Суддя С.К. Каракашьян