Справа № 820/2626/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 червня 2018 р. справа № 820/2626/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представника позивача - Бережного О.Л., представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Науково-виробничого підприємства "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова (вул. Чернишевська, буд. 29-а, м. Харків, 61002, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Науково-виробниче підприємство "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби Харківської області від 21.03.2018 року № 9, яким НВП "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова зменшено суму податкового зобов'язання на 58510,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 100883,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що контролюючий орган прийшов до безпідставного висновку про те, що договірні відносини НВП Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова з контрагентом ТОВ «ККНК «Промтехснаб» не опосередковуються реальним виконанням операції, яка становить їх предмет, оскільки підприємством не надано до перевірки ТТН, оборотно - сальдові відомості, подорожні листи. Також, контролюючим органом неправомірно зазначено, що у НВП Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова відсутні належно оформлені документи щодо придбання ТМЦ у ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», що, як вважає відповідач, вказує на факт наявності транзитних операцій на користь інших контрагентів. З огляду на вищезазначене контролюючий орган, на думку позивача, прийшов до хибного висновку про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами за відповідний період. Також, представник позивача зазначив, що контролюючим органом не надано вироку суду щодо саме фіктивності ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», що, в свою чергу не може бути достатньою правовою підставою для висновків про нереальність вчинення господарських операцій позивача. На підставі вищезазначеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржуване податкове повідомлення - рішення, з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що під час проведення перевірки встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій між НВП Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова та контрагентом ТОВ «ККНК «Промтехснаб», з огляду на те, що позивачем первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів. Також, представник відповідача вказав, що ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», у яких позивачем були придбано ТМЦ для подальшої реалізації ТОВ «ККНК «Промтехснаб» є учасниками кримінальних проваджень в рамках ст. 191, ст. 205 ККУ. На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області на підставі направлень від 12.02.2018 року №№ 985, 986, наказу від 05.02.2018 року № 717н, проведено позапланову виїзну перевірку Науково-виробничого підприємства "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова щодо реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку з відповідним відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо) результатів операцій щодо господарських відносин з ТОВ «ККНК «Технобуд» (податковий номер 32404265), за жовтень 2016 року.

Результати перевірки викладені в акті № 699/20-40-14-09-09/30235387 від 23.02.2018 року.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення НВП "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова п.п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та п.п. г) п.198.5 ст. 198, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України, підпунктів 1 і 2 п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, у НВП «Промтехснаб» не виникає право на податкові зобов'язання у жовтні 2016 року на адресу ТОВ «Клесівський кар'єр нерудних копалин «Техснобуд» (податковий номер 32404265) у сумі ПДВ - 58510,00 грн., оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - виникнення об'єкту оподаткування при оформленні документів з продажу товарів: кришка 3161-0633-00 ROC, ремкомплект 2911-0019-01, пластина 3128-0829-07 прижим, елемент 3222-3153-44 ковзання, елемент 3222-3153-43 ковзання, ковпачок 16 мм., датчик IG5788/3222-1488-00 та не виникає право на податковий кредит внаслідок придбання зазначених ТМЦ у ТОВ «Андрада сервіс» (податковий номер 40510233) та у ТОВ «Проф-корпорація» (податковий номер 40632711) у жовтні 2016 року.

Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, 05.03.20148 року сформував свої заперечення (а.с. 46-50).

На підставі акту перевірки № 699/20-40-14-09-09/30235387 від 23.02.2018 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 21.03.2018 року № 9, яким НВП "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова зменшено суму податкового зобов'язання на 58510,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 100883,00 грн.

Як було встановлено під час розгляду справи, підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про нереальність господарських операцій НВП Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова з контрагентами ТОВ «ККНК «Промтехснаб», ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», у перевіряємий період.

Проте суд не погоджується із вказаними висновками, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що між НВП «Промтехснаб» (підрядник), та ТОВ «Клесівський кар'єр нерудних копалин Технобуд» (замовник), укладено договір на виконання бурових робіт №353-У/16 від 30.08.2016р. (а.с. 64), відповідно до якого підрядник зобов'язується виконати роботи з буріння свердловин буровими верстатами ATLAS COPCO (надалі буровий станок), а замовник зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити згідно даного договору.

Факт реального виконання умов вказаного правочину підтверджуєтьсязаявками на виконання бурових робіт, актами здачі - прийняття бурових робіт (надання послуг) (а.с. 166-182, 134-164).

Розрахунки по даному договору проводились у безготівковій формі, без врахування заборгованості, наступним чином: №16007304 від 20.10.2016р. на суму 190125,43 грн., №16007521 від 27.10.2016р. на суму 232210,63 грн. та №16007521 від 27.10.2016р. на суму 141824,05 грн.

При виконанні робіт з буріння свердловини, використано буровий верстат, який використовувався НВП «Промтехснаб» на підставі договору оренди бурового обладнання від 07.07.2014 року №00001, який укладено з ТОВ НВП «Укрбурпром» (а.с. 165).

На адресу ТОВ «ККНК «Технобуд» згідно бази даних ЄРПН зареєстровано наступні податкові накладні підприємством НВП «Промтехснаб», а саме: №27 від 17.10.16р., №38 від 21.10.16р., №39 від 21.10.16р, №47 від 26.10.16р., №48 від 26.10.16р., №49 від 26.10.16р., №50 від 26.10.16р. на загальну суму ПДВ 152536,68 грн.

Також, між ТОВ «ККНК «Технобуд» (постачальник) та ТОВ «ККНК «Технобуд» (покупець) укладено договір поставки товару № 002020 від 20.01.2015 року (а.с. 71), предметом якого був продаж товарів: кришка 3161-0633-00 RОС, ремкомплект 2911-0019-01, пластина 3128-0829-07 прижим, елемент 3222-3153-44 ковзання, елемент 3222-3153-43 ковзання, ковпачок 16 мм., датчик IG5788/3222-1488-00.

Вказані ТМЦ були передані НВП «Промтехснаб» на адресу ТОВ «ККНК «Технобуд» на підставі специфікацій №26 від 10.10.2016р., №27 від 12.10.2016р. та №28 від 12.10.2016р., та на підставі рахунків-фактур на реалізований товар: №1348 від 10.10.2016р. №1350 від 10.10.2016р., №1357 від 11.10.2016р. та №1366 від 12.10.2016р., видаткових накладних №770 від 26.10.2016р., №771 від 26.10.201,6р., №772 від 26.10.2016р. та №773 від 26.10.2016р. (а.с. 68-70, 73-80).

На отримання ТМЦ від НВП «Промтехснаб» ОСОБА_3, експедитором, виписано довіреність за формою М-2 від 27.10.20016 року на отримання вказаного товару на загальну суму ПДВ 58510,00 грн. (а.с. 81)

Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковий формі, шляхом перерахування грошових коштів 17.11.2016р. від ТОВ «ККНК «Технобуд» до НВП «Промтехснаб» з призначенням-платежу «оплата за продукцію згідно рах. №1366 від 12.10, №1357 від 11.10, №1348 від 10.10, №1350 від 10.10.16р. на загальну суму ПДВ 58510,00 грн. Заборгованість відсутня.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей, що містяться в єдиному реєстрі підприємств України - основними видами діяльності НВП «Промтехснаб» є зокрема: код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (основний) - виконання бурових робіт. Для здійснення цієї діяльності підприємство мало відповідні матеріальні (орендований буровий верстат) та трудові ресурси (на підприємстві лічиться 7 машиністів бурового устаткування), що підтверджується штатним розписом підприємства.

Щодо зауважень контролюючого органу в частині правомірності придбання позивачем ТМЦ у ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», які в подальшому були поставлені на адресу ТОВ «ККНК «Технобуд», то як вбачається з пояснень позивача та підтверджується в акті перевірки, постачання ТМЦ від ТОВ «Андрада сервіс» на адресу НВП «Промтехснаб» здійснювалося на підставі договору №01092016 від 01.09.2016р., специфікації №6 від 01.09.2016р., видаткової накладної №78 від 17.10.2016р., рахунку-фактури №78 від 17.10.2016р., податкової накладної №78 від 17.10.2016.

Оплату за вказані ТМЦ здійснено шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Андрада сервіс» 09.11.2016р., заборгованість відсутня.

Постачання ТМЦ від ТОВ «Проф-корпорація» на адресу НВП «Промтехснаб» здійснювалося на підставі договору №ПК-03 від 03.10.2016р., специфікації №1 від 03.10.2016р., рахунку на оплату №18 від 17.10.2016р., видаткової накладної №18 від 17.10.2016р., податкової накладної на загальну суму ПДВ 65883,33 грн. від 17.10.2016р. №18 прийнята та оброблена у встановленому законом порядку.

Оплату за вказані ТМЦ здійснено шляхом перерахування безготівкових грошових коштів, частково на розрахунковий рахунок ТОВ «Проф-корпорація», а частково відповідно до договору №0003-Фін від 27.03.2017р. на розрахунковий рахунок ТОВ «Агама НК». Заборгованість відсутня.

Отже, згідно пояснень представника позивача, вказані товари, а саме комплектуючі до бурового верстату - витратні матеріали, були придбані НВП «Промтехснаб» з метою використання у господарській діяльності, а саме, для подальшого продажу на адресу ТОВ «ККНК «Технобуд» з метою їх використання при проведенні робіт з буріння свердловин, реальність яких фахівцями ДПІ під сумнів не ставиться, але без наявності яких неможливо виконати такі роботи.

При цьому, ціна реалізації завжди була вищою ніж ціна придбання, тобто проведені господарські операції є економічно обґрунтованими, від їх здійснення НВП «Промтехснаб» отримувало прибуток, який був врахований при обчисленні податкових зобов'язань підприємства. Доказів спростування вказаних обставин матеріали справи не містять, а відповідачем до суду не надано до суду жодних доказів на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки.

По суті позовних вимог суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Так, пункт 188.1 зазначеної статті встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (в редакції до внесення змін згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, після внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 - придбання або виготовлення товарів та послуг); б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) (в редакції до внесення змін згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, після внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 - придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (в редакції згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду).

Відповідно до абз. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентом ТОВ «ККНК «Промтехснаб» виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Оцінивши правочини, укладені позивачем з ТОВ «ККНК «Промтехснаб» за правилами ст. 90 КАС України, суд зазначає, що останні укладено між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону.

Доказів повернення коштів до контрагента позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов'язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься.

За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару (послуг) визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентами позивача господарських операцій.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

В ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за договором, укладеним з контрагентом іншого результату, ніж покупка товару та подальша його реалізація з метою отримання прибутку.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди НВП «Промтехснаб», наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків, а відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарської операції позивача з ТОВ «ККНК «Промтехснаб» на підставі того, що позивачем не надано документально оформлені ТТН, подорожніх листів.

Суд вказує на необґрунтованість позиції відповідача про нереальність вчинення господарських операцій за відсутності оформлених ТТН, оскільки за умови надання підприємством всіх належно оформлених підтверджуючих документів, а товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Поряд із тим, відповідачем не надано до суду доказів того, що подорожні листи та ТТН відносяться до документів суворої первинної звітності та обов'язково мають бути оформлені щодо кожної господарської операції.

Суд зауважує, що наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.02.2018 року по справі №813/1974/17.

Суд також зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідний вантаж фактично не був отриманий вантажоодержувачем, суб'єкт владних повноважень ані в ході проведення перевірки, ані в ході розгляду справи не подав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження відсутності факту перевезення та отримання ТМЦ .

Суд вважає за потрібне звернути увагу, що в умовах дії принципу фінансової звітності, як превалювання сутності над формою, який полягає в тому, що операції обліковуються відповідно до їх дійсної сутності, а не лише виходячи з правильності їх юридичного оформлення та документування, у податковому обліку господарські операції мають відображатися відповідно до їх реального економічного змісту. Для цілей оподаткування зміст господарської операції має встановлюватися на підставі аналізу дійсних змін майнового стану її учасників. Документальне оформлення є лише формою представлення інформації про юридичний факт, тоді як саме з юридичним фактом податкове законодавство пов'язує зміни у податковому обліку платника.

Також слід відмітити, що наявність або відсутність сертифікатів якості або відповідності при поставці товарів має значення виключно для подальшої їх реалізації і не впливають на оподаткування таких операцій, а тому посилання відповідача на відсутність вказаних первинних документів судом до уваги не приймається.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та відзиву відповідача на позов, податковий орган прийшов до висновку про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», у яких позивачем були придбано ТМЦ, які в подальшому було реалізовано ТОВ «ККНК «Промтехснаб», посилаючись на наявність відкритих кримінальних проваджень.

Водночас, відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції та всупереч принципу офіційності в адміністративному судочинстві не надано до суду вироку суду з відповідними висновками стосовно фіктивної господарської діяльності ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», що, в свою чергу, вказує на недоведеність відповідачем схемного характеру операцій у рамках взаємовідносин з ТОВ «ККНК «Промтехснаб», що виключає законність донарахування за оскарженим податковим повідомленням-рішенням.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка висловлена в постанові 13.03. 2018 року по справі №801/6934/13-а.

При цьому, інших доказів, які б вказували на фіктивність правочинів позивача із вказаними контрагентами податковим органом не зафіксовано ані в акті перевірки, ані в ході судових засідань, а зауважень відповідача до наданих первинних документів матеріали справи також не містять.

Окрім того, суд вважає за потрібне зазначити, що сам факт порушення кримінальної справи проти ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація» в рамках кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, а під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17 (провадження № К/9901/1349/17).

При цьому, інших доказів, які б вказували на фіктивність правочинів позивача із вказаними контрагентами податковим органом не зафіксовано ані в акті перевірки, ані в ході судових засідань.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів контрагентів позивача - ТОВ «Андрада сервіс» та ТОВ «Проф-корпорація», та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, господарські операції Науково-виробничого підприємства "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документам, відтак податкове повідомлення - рішення від 21.03.2018 року № 9 прийнято необґрунтовано та підлягають скасуванню, а відтак позовні вимоги Науково-виробничого підприємства "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова слід задовольнити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Науково-виробничого підприємства "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби Харківської області від 21.03.2018 року № 9, яким Науково-виробничому підприємству "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова зменшено суму податкового зобов'язання на 58510,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 100883,00 грн.

Стягнути на користь Науково-виробничого підприємства "Промтехснаб" Товариства інвалідів Київського району м. Харкова (вул. Чернишевська, буд. 29-а,м. Харків, 61002, ) сплачену суму судового збору в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 89 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2018 року.

Суддя Горшкова О.О.