Справа № 804/1150/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 р. справа № 804/1150/18
12 лютого 2018 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку з 30.07.2016 раніше призначеної пенсії та виплаті йому пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав у 2016 році, тобто, на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 30.07.2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та виплатити йому пенсію, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав у 2016 році, тобто, на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 30.07.2016 йому була призначена пенсія по лінії Національної поліції України у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 23.01.2018 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив у відповідності з вимогами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснити з 30.07.2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії та виплатити пенсію, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав перед звільненням, тобто, на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, проте, у задоволені вимог заяви відповідачем було відмовлено, з посиланням на те, що одноразова грошова допомога при звільненні не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, тому, відсутні підстави для перерахунку позивачу пенсії. Отже, не погоджуючись із відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
У встановлений ухвалою суду від 05.03.2018 року строк, а саме, 29.03.2018 року відповідачем подано письмовий відзив на позов, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позову у повному обсязі, та зазначає, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ) є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством. Відповідач наголошує, що аналіз наведених положень вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63). Таким чином, відповідач зазначає, види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ визначає виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України. Також, відповідач зазначає, що із довідки № 19/65 від 22.01.2018 року вбачається, що позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні лише у серпні 2016 року, що не узгоджується із пунктом 7 Постанови № 393, враховуючи, що позивач був звільнений зі служби 29 липня 2016 року. Разом з тим, відповідач вважає посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 10.03.2015 року помилковими, оскільки Верховний Суд України в постанові від 12.09.2017 за справою № 812/6733/13-а зазначив, що як вбачається з мотивувальної частини рішення ВСУ від 10.03.2015, ВСУ не сформулював правового висновку щодо віднесення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що одноразова грошова допомога при звільненні не носить постійного характеру і не є щомісячною, тому, вона не включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, визначеного статтею 43 Закону № 2262-XII, та як наслідок, для врахування її при обчисленні пенсії немає законних підстав. Висновки позивача, що вказана виплата має бути включена в розрахунок грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія є безпідставними, оскільки визначальним фактором включення додаткових видів грошового забезпечення є їх періодичність та законодавчо визначений перелік, тому, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Згідно із частиною 2 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Керуючись приписами статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Так, судом встановлено, що з 30.07.2016 ОСОБА_1 призначена пенсія по лінії Національної поліції України у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
23.01.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в який просив у відповідності з вимогами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснити з 30.07.2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії та виплатити йому пенсію, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав перед звільненням, тобто, на протязі 24 місяців до звільнення з поліції.
До заяви позивач надав довідку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.01.2018 року за № 19/65, в якій зазначено, що у серпні 2016 року ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 128081,25 грн.
Судом встановлено, що у задоволені вищевказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено, про що у листі від 06.02.2018 № Б1028-18 зазначено, що одноразова грошова допомога при звільненні не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, тому, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу.
Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є спір про перерахунок ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії, у відповідності до вимог статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Так, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
У відповідності до частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», судом встановлено, що враховуючи, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу з правом на пенсію, йому була виплачена одноразова грошова допомога при звільнені у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Згідно із пунктом 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», одноразова грошова допомога при звільнені виплачується, зокрема, Національною поліцією за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання.
З матеріалів справи вбачається, що фактичні витрати Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на одноразову допомогу при звільнені проводились у 2016 році відповідно до вимог бюджетного законодавства тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи.
Разом з тим, судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.09.2017 по справі № 205/375/17 (провадження № 2а/205/65/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, яке ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 залишено без змін, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у перерахунку з 30.07.2016 року раніше призначеної пенсії та виплаті йому пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, які він отримував протягом 2014-2015 років, тобто, протягом 24 місяців до звільнення зі служби, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачу з 30.07.2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії та виплатити пенсію, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, які він отримував протягом 2014-2015 років, тобто, протягом 24 місяців до звільнення зі служби, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Враховуючи, що позивач згідно інформації Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на протязі 24 місяців до звільнення з поліції отримав одноразову грошову допомогу при звільнені, тому, з урахуванням вищевказаних вимог діючого законодавства та правової позиції Верховного Суду України, суд вважає, що є всі правові підстави для здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 30.07.2016 року перерахунку раніше призначеної пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку позивач отримував у 2016 році, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Міністерство внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) прямо зазначило, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей, що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.
Отже, з урахуванням вищевказаних вимог діючого законодавства, суд вважає визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку з 30.07.2016 раніше призначеної пенсії та виплаті йому пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав у 2016 році, тобто, на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.
Слід зазначити, що Конституційний Суд України в Рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 ) у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей, що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.
Отже, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 30.07.2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та виплатити йому пенсію, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав у 2016 році, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Щодо посилання відповідачем на пропущення позивачем строку звернення до суду, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість, спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій є Закон № 2262-ХІІ.
Згідно з частиною 3 статті 51 Закону України № 2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Отже, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, суд вважає посилання відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду необгрунтованими.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду не понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, тому, суд не вирішує питання щодо його поверненя.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 263, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку з 30.07.2016 раніше призначеної пенсії та виплаті йому пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільнені, яку він отримав у 2016 році, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з поліції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2