Справа № 812/1294/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1294/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Лященка А.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Білокуракинське ОУПФУ Луганської області) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.01.2018 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1992, як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Позивач вважає, що ним було набуто стаж на посаді тракториста машиніста в розмірі 21 рік 4 місяці 1 день.

13.02.2018 Білокуракинським ОУПФУ Луганської області позивачу була надана відповідь про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у звязку із відсутністю необхідного пільгового стажу, що на думку позивача, суперечить законодавству України та порушує його право на своєчасне пенсійне забезпечення.

На підставі вищевикладеного, після уточнення позовних вимог просить суд:

-визнати протиправними дії Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

-зобовязати Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі з моменту звернення до відповідача з 25.01.2018.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання відповідної судової повістки про виклик. Від представника позивача через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (арк.спр.212).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання відповідної судової повістки про виклик. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (178-179) та просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідне клопотання (арк.спр. 180).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (арк.спр. 52-53).

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Луганській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, яка була прийнята відповідачем 25.01.2018 і зареєстрована за № 74. Відповідно до змісту зазначеної заяви позивач просив призначити пенсію за віком, зазначив у відповідній графі про те, що працює та просить пенсію виплачувати поштою (арк.спр.183).

12.12.2017 Комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області було винесено Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за нормами пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до змісту Рішення від 12.12.2017 комісією не зараховано до пільгового стажу роботи періоди роботи позивача з 01.09.1985 по 30.09.1985 та з 01.06.1986 по 30.06.1986 у звязку із відсутністю нарахування заробітної плати (арк.спр.189). Вказане рішення позивачем не оскаржувалося.

Разом з тим, судом встановлено, що підставою для проведення перевірки і винесення рішення Комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 12.12.2017 стала особиста заява позивача від 07.11.2017.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, під час дослідження письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що особиста справа позивача, яка була надана та долучена до матеріалів справи відповідачем, не містить відповідної заяви позивача від 07.11.2017.

Судом встановлено, що згідно із протоколом № 74 від 02.02.2018 позивачу було нараховано стаж, який включає в себе: на посаді тракториста машиніста - 19 років, 4 місяці, 23 дні; військова служба 2 роки, 1 день; страховий стаж з 01.07.2000 16 років, 5 місяців, 25 днів; загальний стаж (після 2004 року) 12 років, 11 місяців, 25 днів; загальний стаж 34 роки, 10 місяців, 14 днів та було зазначено про відсутність права на пенсію (арк.спр. 181).

Білокуракинським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області було розглянуто заяву позивача від 25.01.2018 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що було винесено відповідне рішення про відмову у призначенні пенсії № 74 від 02.02.2018 (далі Рішення від 02.02.2018), встановлено судом (арк.180а).

Згідно із змісту Рішення від 02.02.2018 комісією не зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.09.1985 по 30.09.1985, з 01.06.1986 по 30.06.1986 у звязку із відсутністю відомостей про відпрацьовані трудодні та нараховану заробітну плату. За результатами Рішення від 02.02.2018 комісією було зроблено висновок про те, що пільгових стаж роботи ОСОБА_1 складає 19 років 4 місяці 23 дні, яких недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу, безпосередньо зайнятому у вирощуванні сільськогосподарської продукції протягом повного польового сезону в рослинництві або календарного року в тваринництві.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 13.02.2018 за № 1083/031-08 було направлено позивачу лист про те, що його заяву від 25.01.2018 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розглянуто та повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач виконував трудову діяльність у періоди часу, а саме: з 02.01.1985 по 31.05.1985 працював в якості робочого; з 01.06.1985 по 01.10.1987 працював трактористом в КСП «Червоноармієць»; з 15.09.1989 по 15.12.1990 працював трактористом в КСП «Шлях Леніна»; з 15.12.1997 по 22.01.2003 працював комбайнером у ТОВ «Солідарненська МТС»; з 22.01.2003 по 05.04.2007, з 31.05.2007 про 12.11.2007, з 07.05.2008 по 28.09.2010, з 05.05.2011 по 10.11.2014, з 24.04.2015 по 17.12.2015,з 19.04.2016 по 01.11.2016, з 12.06.2017 по працював та працює механізатором, трактористом машиністом СТОВ МТС «Альянс».

Зазначені відомості про трудову діяльність позивача підтверджуються записами із трудової книжки серії БТ-І № 4204896 (арк.спр.75-81), архівними довідками: від 11.09.2017 № 846, від 11.09.2017 № 847/2, від 11.09.2017 № 847/1, від 11.09.2017 № 864/1, від 11.09.2017 № 846/2, від 11.09.2017 № 846/3, від 12.09.2017 № 104, від 12.09.2017 № 105 (арк.спр. 82,83,84,85,89,96,97,98), довідками: від 25.01.2018 № 3, від 25.01.2018, від 01.11.2017 № 129 (арк.спр. 86,87,88), а також історичними довідками КСП «Шлях Леніна» та КСП «Червоноармієць» (арк.спр.93-95).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 за № 3721-XII, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі Закону № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-XII).

Згідно із пунктом "в" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Водночас, під час зясування обставин у справі та перевірку їх доказами, відповідачем, як субєктом владних повноважень, на якого нормами процесуального права покладено обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів у встановленому порядку про наявність підстав щодо застосування положень Порядку № 637 до спірних правовідносин, як-то: відсутність у позивача трудової книжки, необхідних записів або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, що визначає його право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до записів, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 БТ-І № 4204896, підтверджено зайнятість позивача на підприємствах сільського господарства на посаді тракториста-машиніста, яка надає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону 1788-XII.

Оскільки у трудовій книжці ОСОБА_1 наявні записи про зайнятість позивача на підприємствах сільського господарства на посаді тракториста-машиніста у періоди: з 01.09.1985 по 30.09.1985, з 01.06.1986 по 30.06.1986, тому посилання відповідача як на підставу щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту в частини 1 статті 13 Закону 1788-XI на те, що комісією не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.09.1985 по 30.09.1985, з 01.06.1986 по 30.06.1986, у звязку з відсутністю відомостей про відпрацьовані трудодні та нараховану заробітну плату, судом визнаються необґрунтованими та безпідставними, відтак зазначений період має бути зарахований до стажу роботи позивача.

Як вже зазначалося судом раніше та підтверджено матеріалами справи, що Рішенням про відмову у призначенні пенсії № 74 від 02.02.2018 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «в» статті 13 Закону 1788-XII. Аналіз застосованих відповідачем підзаконних нормативно-правових актів свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, то вони безпідставно були застосовані відповідачем при вирішенні питання щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Як наслідок, в наявності підстави для скасування рішення, прийнятого відповідачем від 02.02.2018 за № 74 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає обєкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, суд на підставі частини 2 статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає обєкту порушеного права, та визнати протиправним і скасувати рішення Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02.02.2018 № 74 про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах згідно пункту «в» частини першої статті 13 Закону 1788-XII.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відтак, суд вважає за необхідним визнати протиправними дії Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі та зобовязати Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі з моменту звернення до відповідача з 25.01.2018 з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., про що суду надано квитанцію № 22 від 03.05.2018 (арк.спр.3).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02.02.2018 № 74 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобовязати Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 як трактористу машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі з моменту звернення до відповідача з 25.01.2018 з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, 92200, Луганська область, Білокуракинський район, селище міського типу Білокуракине, вулиця Історична, будинок 81) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, Луганська область, селище міського типу Білокуракине, вулиця Історична, будинок 45) судовий збір у розмірі 704, 80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2