Справа № 804/214/4263/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Справа № 804/214/4263/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 квітня 2017 року без урахування заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року, у звязку з порушенням вимог Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", -
25.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 1 квітня 2017 року з додатковим урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року.
- зобовязати Криворізьке центральне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 1 квітня 2017 року без урахування заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справу було передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.
13.02.2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу № 804/241/1201/18 було розподілено на суддю Кононенко О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному провадженні.
28.03.2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що період підприємницької діяльності зі сплатою фіксованого податку не є страховим стажем, а лише зараховується до такого стажу, і тому не повинен враховуватись при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії. Для обчислення пенсії повинна бути наявною саме заробітна плата (дохід), тобто її фактичне нарахування чи отримання.
Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове засідання на зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, як водій міського пасажирського транспорту, розраховану згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 10.12.2006 року.
Загальний розмір пенсії на 10.12.2006 року складав 600,08 грн.
559,82 грн. - основний розмір пенсії,
40,26 грн. - доплата за понаднормативний стаж (11 років).
23.09.2011 ОСОБА_2 надав документи для перерахунку пенсії з доданням стажу, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.
Розмір пенсії після перерахунку з 01.10.2011 складав 1180,01 грн., де
1009,41 грн. - основний розмір пенсії
99,32 грн. - доплата за понаднормативний стаж (764,00 грн. * 13%)
38,98 грн. - підвищення по ст.42 за 2008 рік
8,27 грн. - підвищення по ст.42 за 2010 рік
24,3 грн. - підвищення по ст.42 за 2011 рік.
22.03.2017 позивач надав документи для перерахунку пенсії, а саме: свідоцтво про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (дата припинення 20.02.2017).
Розмір пенсії після перерахунку з 20.02.2017 складав 1611.90 грн.. де:
1301,87 грн. - основний розмір пенсії
162,11 грн. - доплата за понаднормативний стаж (1247,00 грн. * 13%)
8, 27 грн. - підвищення по ст.42 за 2010 рік
24,3 грн. - підвищення по ст.42 за 2011 рік.
В березні 2017 року пенсійним органом були виявлені розбіжності, які вплинули на розмір пенсії, а саме: при призначенні пенсії в 2006 році не була врахована заробітна плата з 01.07.2000 по 31.12.2003 роки, хоча в цей період позивач був фізичною особою-підприємцем та зроблено наступний перерахунок.
Пенсія позивача станом на 01.06.2017 рік становить 1511.26 грн.
894,95 грн. - загальний розмір пенсії за віком
417,05 грн. - доплата до прожиткового мінімуму 1312 грн.
116,34 грн. - доплата за понаднормативний стаж 13 років (894,95*13%)
32,30 грн. - підвищення по ст.42.
50,62 грн. - індексація пенсії.
Предметом спору є правомірність дій відповідача щодо застосування приписів ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при перерахунку пенсії позивачу, що полягає у включенні періодів перебування позивача на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії розраховується за формулою:
де П - ромір пенсії,
Зп - Заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія,
Кс - Коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 цьго Закону.
Відповідно ст. 25 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.
За ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Позивач зазначає, що в період здійснення підприємницької діяльності перебував та спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку.
Таким чином, в 2000-2003 роках податок ОСОБА_2 сплачувався по спрощеній системі у вигляді єдиного податку відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».
Відповідно до абз.7 ч.2 Указу № 727/98 субєкт підприємницької діяльності фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:
до місцевого бюджету - 43 відсотки;
до Пенсійного фонду України - 42 відсотки
на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків.
Відповідно до п.6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України № 4-6 від 03.06.99 року, та чинної до листопада 2001року, органи Пенсійного фонду створюють окрему облікову базу платників (юридичних, фізичних), які обрали спосіб оподаткування доходів за фіксованим та єдиним податком. Інформацію з цього приводу регіональні органи Пенсійного фонду отримують в органах Державної податкової адміністрації України на підставі Угоди про інформаційне співробітництво між Пенсійним фондом України та Державною податковою адміністрацією України від 24 квітня 1999 року.
Аналогічною Інструкцією, затвердженою Постановою Правління пенсійного фонду України 19.10.2001року № 16-6, урегульовано, що упровадження системи персоніфікованого обліку здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1998 року № 832 «Про заходи щодо поетапного впровадження у Пенсійному фонді автоматизованого персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування». Відомості про фізичних осіб, що повязані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням, збираються і зберігаються у документальній та електронній формі органами Пенсійного фонду в установленому порядку протягом життя фізичної особи та впродовж 75 років після її смерті. На кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка з постійним індивідуальним ідентифікаційним номером Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.
Аналіз вищевикладених правових норм дає підстави для висновку, що хоча фізичні особи платники єдиного податку і не подавали розрахунок зобовязання зі сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування, однак, після сплати ними єдиного податку органи Державного казначейства України повинні були перераховувати 42 відсотки до Пенсійного фонду України, а органи Пенсійного фонду створювали окрему облікову базу платників (юридичних, фізичних), які обрали спосіб оподаткування доходів за фіксованим та єдиним податком, тоді як органи податкової служби здійснювали контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування податків і зборів (обовязкових платежів) відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», і надавали органам ПФУ інформацію щодо платників єдиного податку.
Оскільки ОСОБА_2 сплачував єдиний податок в 2000-2003 роках, органами Державного казначейства України перераховано 42 відсотки від сплаченого єдиного податку до Пенсійного фонду України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в 2000, 2001, 2002, 2003 роках позивач сплачував страхові внески до ПФУ через сплату єдиного податку, тому вказані періоди є періодами страхового стажу, а отже, правильно включені відповідачем в розрахунок заробітної плати для пенсії.
Разом з цим, оскільки у даних персоніфікованого обліку щодо позивачі відсутні відомості за ці періоди про суми заробітної плати, а позивачем не надано довідок про заробіток у ці періоди, то відповідачем правомірно казані періоди взяті для розрахунку з нульовими показниками.
Щодо твердження позивача про те, що відповідач не мав права здійснювати перерахунок пенсії, суд зазначає, що згідно статті 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків:
при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа;
при настанні обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15-го числа.
Таким чином достатньою підставою для здійснення перерахунку пенсії є настання обставин, які тягнуть за собою зменшення чи збільшення пенсії.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час розгляду даної справи судом, позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження позовних вимог
В результаті оцінки доводів позивача і відповідача та наданих ними доказів суд приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо включення в розрахунок його пенсії сум доходу за 2000-2003 роки є правомірними.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1