Справа № 212/2213/18
Суддя: Зімін М. В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2213/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Гавеля Ю.О.,

за участі:

представника позивача за довіреністю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції в м.Києві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №2 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції в м.Києві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 березня 2018 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, він 14 березня 2018 року порушив п.8.4в ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. Зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки при винесенні постанови відповідачем не було належним чином встановлено порушення ним правил дорожнього руху України, зазначив, що зупинка його транспортного засобу була вимушена та здійснена у стані крайньої необхідності у звязку з несправністю транспортного засобу з невідомих причин, про ним було повідомлено працівника патрульної поліції, вказує, що відповідачем винесена постанову за відсутності доказів його провини. Крім того зазначив, що при оформленні матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності відповідач порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме не надав можливості скористуватись юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права. Крім того вказав, що відповідач не надав можливості ознайомитись зі складеною постановою та внести до неї свої зауваження. Також зазначив, що винесення постанови безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Крім того вказав, що відсутні підтвердження правомірності установки дорожнього знаку 3.34, відсутні докази того, що даний знак повинен бути встановлений у даному місці та його дія поширюється на місце вимушеної зупинки. Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №132074 від 14 березня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 08 травня 2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 29 травня 2018 року який в подальшому відкладено за клопотанням позивача на 26 червня 2018 року.

Не погодившись із адміністративним позовом представником відповідача подано до суду письмовий відзив, в якому представник відповідача зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є законною, винесена із дотриманням норм чинного законодавства. Зазначив, що позивачем не надано жодних підтверджень здійснення ним вимушеної зупинки у стані крайньої необхідності, не виконання вимог передбачених ПДР України, зокрема разом з увімкненням аварійної сигналізації не був установлений знак аварійної зупинки. Разом з тим по вул. Хрещатик, 14 установлений дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» разом із табличкою 7.2.4, яка позначає, що транспортні засоби розташовувати в зоні дії знаку 3.34. заборонено. Вказав, що позивачем не наведено правову норму, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення ПДР у разі встановлення знаку у відповідності до вимог цих Правил або вимог ДСТУ, зазначив, що зупинка/стоянка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34. створює обєктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Також зазначив, що при винесенні постанови та притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідач оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності та правомірно виніс постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Просив повернути відзив на адміністративний позов посилаючись на письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив не відповідає вимогам законодавства, надана до відзиву довіреність представника відповідача видана від імені Департаменту управління патрульної поліції, а не від самого відповідача. Зазначив, що на транспортному засобі позивача була ввімкнена аварійна світлова сигналізація під час аварійної зупинки. Також вказав, що на наданому відповідачем фото не видно його автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, відеозапис наданий представником відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВР №132074 від 14 березня 2018 року прийнятою поліцейським роти №2 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції в м.Києві рядового поліції ОСОБА_3, визнано винним ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_2, 14 березня 2018 року о 17 годині 20 хвилин керував транспортним засобом «SKODA» державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Києві по вул.Хрещатик, 14, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4в ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, а саме про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 132074 від 14 березня 2018 року на місці його вчинення поліцейський роти №2 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції в м.Києві рядовий поліції ОСОБА_3 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Щодо позовних вимог про відсутність складу самого адміністративного правопорушення слід зазначити наступне.

Відповідно до п.8.4 в постанови Кабінетів Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі ПДР), дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Як вбачається з переглянутого у судового засіданні відеозапису, зафіксовано факт зупинки транспортного засобу «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_1, 14 березня 2018 року о 17 годині 20 хвилин по вул.Хрещатик, 14 у м. Києві в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

До доводів позивача щодо здійснення вимушеної зупинки суд ставиться критично, виходячи з наступного.

Так, п. 1.10 ПДР визначає, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Водночас із переглянутого відеозапису вбачається, що позивачем не вживались заходи із виявлення та/або усунення несправності транспортного засобу згідно до п. 31.5 ПДР.

Окрім цього позивачем або його представником не було надано суду доказів на підтвердження виявлення технічної несправності транспортного засобу «SKODA» державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснення його подальшого буксирування 14 березня 2018 року, а тому факт ввімкнення аварійної сигналізації у даному випадку не вказує на технічну несправність транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв у відповідності з вимогами КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», та винесена ним постанова є законною, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції в м.Києві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено і підписано 26 червня 2018 року.

Суддя: М. В. Зімін