Справа № 821/1468/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1468/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Зуєвої Л.Є. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року по справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Радіотелевізійний передавальний центр Автономної Республіки Крим" до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року Державне підприємство "Радіотелевізійний передавальний центр Автономної Республіки Крим" (далі ДП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі ДФС) про визнання протиправними дій по винесенню податкової вимоги №11066-25 від 28 жовтня 2014 року на загальну суму 781027,27 грн.; визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 11066-25 від 28 жовтня 2014 року та зобов'язання відповідача розглянути питання про списання податкового боргу ДП в сумі 781027,27 грн.; визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 28 жовтня 2014 року №617.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ДФС подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 12 грудня 2014 року, відповідно до інтегрованих даних платника податків ДП, відкритих в ДФС, обліковується податковий борг, який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобовязань згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 року від 18 лютого 2014 року № та авансових внесків, що підлягають сплаті щомісячно у березні грудні.

28 жовтня 2014 року ДФС прийнято податкову вимогу №11066-25, відповідно до якої позивача зобовязано сплатити податковий борг в сумі 781027,27 грн. у т.ч. податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 120983,00 грн. та авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, в сумі 660044,27 грн..

28 жовтня 2014 року відповідачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №617.

Прийняття податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу і стало підставами для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк сплати грошового зобов'язання настав частково щодо авансових внесків та з податку на прибуток підприємств. Вказане тягне за собою не вірне формування сум відображених в податкові вимозі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п.26 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України на період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" № 1636-VII від 12 серпня 2014 року".

Згідно п.п.3 п.12.3 ст.12 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" (далі Закон) з 1 червня 2014 року вважається анульованою податкова реєстрація осіб, які станом на 31 травня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) та перебували на обліку в контролюючих органах на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя.

Така податкова реєстрація може бути відновленою після евакуації особи на іншу територію України згідно із статтею 15 цього Закону порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань оподаткування, або внаслідок завершення строку тимчасової окупації.

Будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України: а) списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань за будь-якими податками (зборами, обов'язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації (п.15.1. ст.15 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Отже, з наведеного вбачається, що податковий борг, який виник з 20 лютого 2014 року у юридичної особи - резидента України, що змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України, підлягає списанню.

Відповідно до ст.14.1.175 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Сума грошового зобов'язання визнається узгодженою з моменту подання контролюючому органу декларації у строки, встановлені цим Кодексом (п.54.1 ст.54 ПК України).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації. Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 10 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий борг ДП виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов'язань згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, яку подано до податкового органу 18 лютого 2014 року №, та авансових внесків, що підлягають сплаті щомісячному березні - грудні 2014 року.

Таким чином, нарахування заборгованості здійснено з 11 березня 2014 року. Обов'язок сплати авансових внесків у позивача виник: за березень 2014 року - 28 березня, квітень 2014 року - 30 квітня, травень 2014 р. - 30 травня, червень 2014 року - 27 червня, липень 2014 року - 30 липня, серпень 2014 року - 29 серпня, вересень 2014 року - 30 вересня, жовтень 2014 року - 30 жовтня, листопад 2014 року - 28 листопада, грудень 2014 року - 30 грудня.

Отже, строк сплати грошового зобов'язання настав частково щодо авансових внесків та з податку на прибуток підприємств, з урахуванням чого колегія суддів дійшла висновку про помилкове формування сум відображених в податкові вимозі, що є підставою для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Враховуючи, що рішення від 28 жовтня 2014 року №617 про опис майна позивача у податкову заставу є похідним та винесене на підставі вимоги про сплату боргу, колегія суддів вважає, що таке рішення також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання ДФС розглянути повторно питання щодо списання податкового боргу в сумі 781027,27 грн. є обґрунтованими, оскільки положеннями п.15.1. ст.15 Закону передбачено, що будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань за будь-якими податками (зборами, обов'язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації. Зазначені дії щодо списання податкового боргу, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань (в контексті спірних правовідносин) є безумовними дол. здійснення податковим органом.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.308, 310, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст.328-331 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_1