Справа № 804/12413/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №804/12413/13-а

адміністративне провадження №К/9901/5721/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2013 (суддя - Голобутовський Р.З.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 (головуючий суддя - Лукманова О.М., судді - Божко Л.А., Прокопчук Т.С.) у справі № 804/12413/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Сімплекс» до Західно-Донбаської ОДПІ про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Торгова компанія «Сімплекс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Західно-Донбаська ОДПІ) щодо визнання правочинів, укладених ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» з контрагентами вказаними у Акті від 23.08.2013 №12/22/3-38548199 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.04.2013 по 31.07.2013» нікчемними в силу припису закону;

- визнати протиправними дії Західно-Донбаську ОДПІ щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс», в тому числі, дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які зазначені ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс», здійснені на підставі Акта від 23.08.2013 №12/22/3-38548199 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Сімплекс» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.04.2013 по 31.07.2013»;

- зобовязати Західно-Донбаської ОДПІ відновити показники податкової звітності ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс», в тому числі зобов'язати відобразити в електронній базі даних Західно-Донбаської ОДПІ: ІАІС «Податковий блок» та підсистема «Перегляд результатів співставлення» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» зазначило у податковій декларації з податку на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2013, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Західно-Донбаська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, у задоволенні позову відмовити.

В доводах касаційної скарги Західно-Донбаська ОДПІ зазначає, що дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» інформації в даному випадку є лише службовою діяльністю працівників податкової інспекції на виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження господарських операцій. Зазначені дії самі по собі не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для позивача обов'язкових юридичних наслідків.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень на касаційну скаргу.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» зареєстровано Павлоградським міжрайонним управлінням юстиції та перебуває на обліку у Західно-Донбаській ОДПІ.

23.08.2013 Західно-Донбаською ОДПІ складено Акт №12/22/3-38548199 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.04.2013 по 31.07.2013», яким встановлено непідтвердження проведених ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» господарських операцій з платниками податків у квітні-липні 2013, а також не підтвердження реальності проведення ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» господарських операцій у квітні-липні 2013 з платниками податків з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунку.

Внаслідок складення зазначеного акта, Західно-Донбаською ОДПІ проведено коригування в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показників податкової звітності ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс», відображених в податкових деклараціях за період з 01.04.2013 по 31.07.2013. Про коригування показників податкової звітності ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» дізналось із листа контрагента ТОВ «Продсервіслюкс» від 16.09.2013 за вих. №16/09-13/3.

Не погодившись з такими діями контролюючого органу ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив із того, що самостійна зміна відповідачем в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України» даних щодо податкового зобов'язання позивача на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки, без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. Суд першої інстанції вказував на порушення допущені податковим органом у процесі проведення зустрічної звірки та оформлення результатів зустрічної звірки та на те, що висновки акту, який є вкладеним з порушенням галузевих методичних рекомендацій, не відповідають дійсності і податковий орган не в праві встановлювати нікчемність правочинів.

Колегія суддів апеляційної інстанції підтримала зазначені висновки суду першої інстанції.

Надаючи оцінку обставинам у справі Верховний Суд виходить з наступного.

Надаючи оцінку правомірності дій контролюючого органу по проведенню зустрічної звірки, за результатами якої складено спірний акт та внесено відповідні коригувань до інформаційних систем, слід врахувати, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 71 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

За правилами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначено Порядком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1232 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

З метою впровадження єдиного порядку направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби наказом Державної податкової адміністрації України від 22.04.2011 № 236 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 зазначених Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами Державної податкової служби України.

При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу державної податкової служби забезпечує проведення такої звірки.

Акт про неможливість проведення зустрічної звірки та викладені в ньому висновки (в тому числі і щодо нікчемності правочинів) не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для суб'єкта господарювання певні правові наслідки. Акт є виключно формою фіксації податкової інформації про виявлені податковим органом факти та обставини і не містить в собі будь-яких владних приписів і вимог, а тому не підпадає під ознаки рішення (акта індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку дії податкового органу по проведенню зустрічної звірки та складанню відповідного акта є лише способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, що не порушує права платника.

Разом з тим, внесена до інформаційних систем на підставі такого акта інформація використовується органами доходів і зборів для інформаційно-аналітичного забезпечення їх діяльності та не зумовлює для платника податків змін у структурі податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах від 17.11.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандзембуд" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, а також у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Латустрейд" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки, викладені у зазначеному акті, є відображенням дій податкових інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, а, отже такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку також не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Отже, дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі податкової інформації без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 09.12.2014, 03.11.2015 та 17.11.2015 у справах №№ 21-511а14, 21-99а15 та 21-4133а15 відповідно.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість та податкових зобов'язань в автоматизованій інформаційній системі та зобов'язання поновити вказані показники також підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували (тлумачили) норми матеріального права щодо розглядуваних правовідносин, постановлені у справі рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового - про відмову в позові.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

_________________________

_________________________

_________________________

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду