Справа № 564/2342/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 564/2342/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від "18" січня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов'язання вчинити певні дії , -

суддя в 1-й інстанції - Грипіч Л.А.,

місце ухвалення рішення - м.Костопіль,

дата складання повного тексту рішення - 29.01.2018р. ,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про:

- скасування рішення про результати розгляду заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.05.2017 року №14 в частині відмови позивачу у підтверджені періоду пільгової роботи за Списком №2 з 28.12.1982 по 14.10.1994;

- зобов'язання Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 з дня її звернення до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши у пільговий трудовий стаж роботу за період з 28.12.1982 по 14.10.1994 «складальником» до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 вказала, що загальний трудовий стаж позивача складає більше 25 років, з яких трудовий стаж, що дає право на пільгову пенсію становить 12 років 9 місяців та 21 день. Відповідно до п."б" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення " вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах. На думку позивача, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області незаконно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії, посилаючись на те, що період її роботи на Костопільському ордена Леніна домобудівельному комбінаті з 28.12.1982р. по 14.10.1994р. за Списком №2 не підтверджено первинним документами саме роботу на гідравлічних пресах із застосуванням синтетичних клеїв, що містять фенол, формалін, сечовину та їх похідні. За професією складальник позивач фактично пропрацювала на Костопільському ордена Леніна домобудівельному комбінаті у фанерному цеху з 23.12.1981р. по 14.10.1994р. Позивач вважає, що відповідачі, відмовляючи у зарахуванні до стажу роботи , який дає право на пенсію по віку на пільгових умовах, період роботи за Списком №2 з 23.12.1981р. по 14.10.1994р. діяли неправомірно.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 18.01.2018р. позов ОСОБА_2 до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про скасування рішення органу Пенсійного фонду України та зобов'язання призначити пільгову пенсію - задоволено.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області по результати розгляду заяви від 11.05.2017 року (протокол №14) в частині відмови позивачу у підтвердженні періоду пільгової роботи за Списком №2 з 28.12.1982 п 14.10.1994 роки в зв'язку з тим, що первинними документами не підтверджено роботу на гідравлічних пресах із застосуванням синтетичних клеїв, що містять фенол, формалін, сечовину та їх похідні.

Зобов'язано Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зарахувати у пільговий трудовий стаж позивача роботу з період з 28.12.1982 по 14.10.1994 складальником до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком№2.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулось до суду зі скаргою, в якій просить рішення суду від 18.01.2018р. скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові. На думку скаржника, позивач безпідставно зазначила, що її загальний трудовий стаж складає більше 25 років, суд не звернув увагу на те, що згідно трудової книжки загальний стаж складає 17 років 9 місяців та 20 днів.

Крім того в скарзі скаржник зазначає, про те, що судом безпідставно зараховано до пільгового стажу за списком №2 період догляду за дитиною з 4-річного до 6-річного віку, а саме з 14.10.1991р. по 14.10.1994р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази. зібрані в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 11.03.1981 року була прийнята на роботу підсобним робітником у фанерний цех Костопільського ордена Леніна домобудівного комбінату.

Наказом №969 від 23.12.1981 року позивачу присвоєно кваліфікацію складальник ящиків першого розряду, а наказом №88 від 31.01.1983 року - складальник другого розряду.

Згідно наказу №822 від 14.10.1994 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням по догляду за дітьми віком до 14 років згідно ст.38 КЗпП України.

Костопільський ордена Леніна домобудівний комбінат в 1994 році було перереєстровано на ВАТ «Костопільський ДБК», пізніше - в ПАТ «Костопільський ДБК», як виступали його правонаступниками.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація ПАТ «Костопільський ДБК» припинена з 10.09.2014 р. номер запису 7000116.

Також судом встановлено, що у квітні місяці 2017 року позивач звернулася до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Для підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах, позивачкою було подано заяву про підтвердження пільгового стажу роботи на роботах, віднесених до списками №1 і №2, до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Листом від 16.05.2017 р. №3381/02 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поінформувало позивача про те, що комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років в складі 10 осіб 11.05.2017 (протокол №14) винесено рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з 28.12.1982 по 14.10.1994 у повному обсязі у зв'язку з тим, що первинними документами не підтверджено роботу на гідравлічних пресах із застосуванням синтетичних клеїв, що містять фенол, формалін, сечовину та їх похідні.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, вказав на те, що відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області не звернув уваги на вимоги чинного законодавства та необґрунтовано відмовив позивачці у зарахуванні до стажу роботи, який дає право на пенсію по віку на пільгових умовах період роботи за Списком №2 з 23.12.1982 р. по 14.10.1994 р.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Звертаючись з позовом з позовом ОСОБА_2 фактично заявила три вимоги :

- про скасування рішення про результати розгляду її заяви про підтвердження періодів роботи , що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2;

- про зарахування у пільговий стаж роботу за період з 28.12.1982р. по 14.10.1994р. "складальником" до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

З приводу позовних вимог щодо зарахування у пільговий стаж роботу за період з 28.12.1982р. по 14.10.1994р. "складальником" до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та скасування рішення про результати розгляду її заяви про підтвердження періодів роботи , що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 (які є похідними), слід вказати наступне.

Відповідно до п."б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (надалі -закон) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими умова праці, передбаченого абз.1 п."б" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах (з квітня 2017р. по 31.03.2018р. - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок) призначаються із зменшенням пенсійного віку , встановленого абз.1 ч. 1 ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31.2021р.

Тобто, даною нормою визначено дві складові для призначення пільгової пенсі, а саме як наявність визначеної кількості років загального трудового та пільгового стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пунктом 20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу ( вданому випадку зарахування певного періоду роботи).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної зокрема у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року у справі № 21-585а14 року, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-3287а15 та від 12 квітня 2016 року № 21-6501а15, а також практикою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 506/384/17.

Судом встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві, де працювала позивач, проводилась, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема, наказом про підсумки атестації робочих місць за умовами праці від 20.10.1994р. , наказом про результати атестації робочих місць за умовами праці від 06.1998р.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що спірний період роботи позивача з 28.12.1982р. по 14.10.1994р., що складає 12 років 9 місяців та 21 день, на Костопільському домобудівному комбінаті у фанерному цеху та виконувала роботу із просочування на клеєвих вальцях шпону карбамідно-формальдегідним клеєм, складання просоченого клеєм шпону на завантажувальні піддони та завантаження складених пачок із просоченим шпоном у гідравлічний прес, із шкідливими і важкими умовами праці, підлягає зарахуванню до стажу роботи , який дає право на пенсію по віку на пільгових умовах за Списком №2 (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

Необґрунтованими є посилання відповідача в скарзі на безпідставність зарахування до пільгового стажу за Списком №2 період догляду за дитиною з 4-річного до 6-річного віку з 14.10.1991р. по 14.10.1994р. та спростовується наступним.

Пенсійний фонд України в листі від 25.06.2008 р. N 10842/02-10 щодо зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною повідомив, що згідно зі статтею 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004 р., страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, зараховується до стажу роботи.

Відповідно до статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (у разі якщо дитина потребує домашнього догляду, на підставі медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, час догляду за дитиною у період до 01.01.2004 року зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3- та 6-річного віку.

Таким чином правомірними є висновки суду першої інстанції про те, що період роботи позивача за Списком №2 з 23.12.1981р. по 14.10.1994р. підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію. по віку на пільгових умовах.

За таких обставин, на думку колегії суддів, правильними є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

З приводу позовної вимоги ОСОБА_2 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" судова колегія зазначає таке.

Згідно з приписами ч.1 ст.80 Закону заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Статтею 81 вказаного Закону визначено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач зверталась до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи. Однак, з заявою про призначення їй пільгової пенсії не зверталась ( в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне).

Також, в запереченнях на позов Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вказало на те, що заява про призначення пенсії від позивача не надходила, відповідні відповідь з цього питання позивачу не надавалась (а.с.38). На думку скаржника, права позивача з даного питання не порушені.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Тобто необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є: безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах; володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав; здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права мають бути порушеними.

Таким чином, особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені права цієї особи. В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже, не є суб'єктом права на судовий захист.

З огляду на наведене, в даному випадку права позивача щодо не призначення їй пільгової пенсії на підставі п."б" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" відповідачем не порушено.

Задовольняючи позовні вимоги про зобов'язання призначити пільгову пенсію, суд першої інстанції не мотивував чому саме слід її призначити.

Як вже зазначалось судом апеляційної інстанції, згідно норм ЗУ "Про пенсійне забезпечення" необхідною умовою для призначення пільгової пенсії є , в тому числі наявність як загального трудового стажу так і пільгового.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно записів трудової книжки загальний стаж ОСОБА_2 станом на 20.03.2017р. (дату звернення позивача з заявою до відповідача про підтвердження стажу роботи) становить 17 років 9 місяців та 20 днів, що поки не дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, наведені обставини залишись поза увагою суду.

З огляду на те, що у позивача недостатньо загального трудового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов в частині зобов'язання призначити пільгову пенсію підлягає задоволенню.

Приписами ст.317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову про зобов'язання призначити пільгову пенсію, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, апеляційну скаргу Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від "18" січня 2018 р. скасувати в частині вирішення питання про задоволення позову ОСОБА_2 до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов'язання призначити пільгову пенсію.

Прийняти в частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову про зобов'язання Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "27" червня 2018 р.