Справа № 804/5728/17
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2018 рокусправа № 804/5728/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Царьова Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, судді: Єфанова О. В., Конєва С. О., Прудник С. В, повний текст складено 16.02.2018,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобовязання прийняти рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила зобовязати відповідача прийняти рішення про реєстрацію або рішення про відмову в реєстрації за отриманою правопопередником відповідача та зареєстрованою з датою 07 березня 2017 року і № 72519 підписаною позивачем, заповненою позивачем у всіх її пунктах затвердженої форми та з долученим до неї паперовим носієм з твором у друкованому вигляді та оригіналами квитанцій про сплату збору і державного мита заявою про реєстрацією її авторського права на створену позивачем особистою творчою працею в галузях науки та літератури оригінальну англомовну назву BRIGHT ENGLISH як обєкт авторського права (твір).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 березня 2017 року Державна служба інтелектуальної власності України, правонаступником якої є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, зареєструвало за вхідним № 3793 від 07.03.2017 року заяву позивача про реєстрацію авторського права на твір «оригінальна англомовна назва BRIGHT ENGLISH» та присвоїла заяві № 72519 з датою подання 07.03.2017 року. До належно заповненої за встановленою формою заяви долучені квитанції про сплату збору та держмита, матеріальний паперовий носій примірника твору, всі графи заяви заповнені. Докази іншого відсутні. Згідно з вимогами пунктів 6, 17 абзацу четвертого пункту 13 «Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1756, автору належить право визначити обсяг та форму заявленого до реєстрації права твору, а на відповідача покладено обовязок протягом одного місяця з дати отримання заявки прийняти рішення про реєстрацію або обґрунтоване рішення про відмову в реєстрації авторського права на заявлений твір і надіслати своє рішення заявникові. Станом на 07 вересня 2017 року відповідач не виконав покладеного на нього обовязку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у пункті 1 форми (бланку) заяви відповідач вимагає подати одночасно вид і назву твору, але в подальшому, як вбачається з обох його листів, розглядає зазначення виду як складову частину назви заявленого до реєстрації твору. Це є доказом невиконання відповідачем обовязку розглянути заяву позивача. Відповідач не довів факту розгляду заявки, її неправильного оформлення або відсутності в ній документа, тому відповідач мав вибір лише з двох юридичних дій 1. прийняти рішення про реєстрацію або 2. прийняти обґрунтоване рішення про відмову в реєстрації, але не вчинив жодної з цих дій. Підставою для повернення заявки є відсутність в ній одного з документів або неправильне оформлення документів заявки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що дії Мінекономрозвитку стосовно повернення заяви ОСОБА_1 є обґрунтованими та відповідають законодавчо встановленій процедурі. 07.03.2017 року на адресу ДСІВ надійшли документи (заявка № 72519) щодо реєстрації авторського права на літературний твір. Листом від 05.04.2017 року (вих. № 1-15/2866) ДСІВ повідомило заявника про необхідність надання правильно оформленої заяви про реєстрацію авторського права на твір. Оскільки у встановлений строк позивачем не було надано правильно оформлену заяву про реєстрацію авторського права на твір, листом від 22.08.2017 року (вих.. № 2311-16/29478) Мінекономрозвитку повернуло документи позивачу. Невірне оформлення заяви полягало у наступному:

1. у п. 1 заяви не визначено вид твору та назва твору не співпадає із назвою, що вказана на примірнику твору;

2. у п. 3 невірно вказаний обєкт авторського права відповідно до статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Зазначає, що дії Мінекономрозвитку стосовно повернення заяви позивача є обґрунтованими та відповідають законодавчо встановленій процедурі.

Позивач у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Закон України «Про авторське право і суміжні права» охороняє особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов'язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права.

За приписами статті першої Закону України «Про авторське право і суміжні права» у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: установа - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Згідно з частиною 1 статті 4 закону України «Про авторське право і суміжні права» установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони авторського права і суміжних прав, здійснює свої повноваження у межах, що передбачені законом, і виконує такі функції: організує приймання і розгляд заявок на державну реєстрацію прав автора на твори науки, літератури і мистецтва, а також на реєстрацію договорів, які стосуються прав авторів на твори, і здійснення їх реєстрації.

Суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. (стаття 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права»)

Об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: 1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо);

2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори;

3) комп'ютерні програми;

4) бази даних;

5) музичні твори з текстом і без тексту;

6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки;

7) аудіовізуальні твори;

8) твори образотворчого мистецтва;

9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва;

10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії;

11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо;

12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності;

13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу;

14) похідні твори;

15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини;

16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів;

17) інші твори. (частина 1 статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права»)

Отже, обєкт авторського права повинен бути продуктом творчої

Первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору.(частина 1 статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»)

Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку.

Процедуру подання заявок на реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, їх розгляду, державної реєстрації, публікації відомостей про цю реєстрацію, видачі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, а також ведення Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір і Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, яка здійснюється Мінекономрозвитку визначає Порядок державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1756. (Порядок № 1756)

Заявку на реєстрацію до Мінекономрозвитку подає заявник. (пункт 4 Порядку № 1756)

Мінекономрозвитку:

а) приймає заявки, подані на реєстрацію, і розглядає їх з метою визначення відповідності вимогам розділів II і III цього Порядку;

б) приймає рішення про реєстрацію авторського права на твір, рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, або обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір, обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації договору, який стосується права автора на твір. (пункт 5 Порядку № 1756)

Пунктом 6 Порядку № 1756 встановлено, що заявка на реєстрацію авторського права на твір обов'язково повинна містити:

а) заяву, викладену українською мовою, що складається за формою, затвердженою Мінекономрозвитку;

б) примірник твору (оприлюднений чи неоприлюднений) у матеріальній формі, визначеній пунктом 15 цього Порядку;

в) документ, що свідчить про факт і дату оприлюднення твору;

г) документ про сплату збору за підготовку до реєстрації авторського права на твір або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати збору;

ґ) документ про сплату державного мита за видачу свідоцтва або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати мита за видачу свідоцтва. Зазначений документ подається до Мінекономрозвитку після одержання заявником рішення про реєстрацію авторського права на твір;

д) довіреність, оформлену в установленому порядку, якщо заявка від імені автора або його спадкоємця подається довіреною особою, або копію довіреності, засвідченої відповідно до законодавства;

е) документ, що засвідчує перехід у спадщину майнового права автора (якщо заявка подається спадкоємцем автора);

є) інші документи згідно з переліком, наведеним у пунктах 8, 9 і 10 цього Порядку.

Заява підписується автором або особою, яка має авторське право. (пункт 11 Порядку № 1756)

За приписами пункту 17 Порядку № 1756, заявка про реєстрацію авторського права або договору, який стосується права автора на твір, приймається до розгляду після одержання Мінекономрозвитку усіх документів, визначених пунктами 6 і 7 цього Порядку.

Розгляд заявки і прийняття рішення про реєстрацію авторського права на твір та реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, здійснюється протягом місяця від дати надходження до Мінекономрозвитку правильно оформлених документів заявки.

Під час розгляду заявки Мінекономрозвитку не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства.

Мінекономрозвитку може надсилати заявнику запити про надання додаткових документів, потрібних для прийняття відповідного рішення у разі виникнення сумніву щодо вірогідності інформації, що містять подані документи. У цьому разі відповідне рішення приймається в двотижневий термін від дати надходження додаткових документів, але не пізніше двох місяців від дати одержання заявником запиту.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 1756 якщо заявка відповідає вимогам розділів II і III цього Порядку, заявнику надсилається відповідне рішення про реєстрацію. В іншому випадку заявнику надсилається обґрунтоване рішення про відмову в реєстрації. При цьому документи, подані заявником на реєстрацію, йому не повертаються.

У разі відсутності одного із зазначених у розділі II цього Порядку документів або неправильного оформлення документів заявки Мінекономрозвитку повідомляє про це заявника. Заявник протягом двох місяців від дати одержання повідомлення повинен надіслати відсутні і/або правильно оформлені документи заявки. Якщо у встановлений строк документи до Мінекономрозвитку не надійшли, заявка повертається заявнику із зазначенням мотивованих підстав її повернення.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.03.2017 року на адресу Державної служби інтелектуальної власності України надійшли документи (заявка № 72519) щодо реєстрації авторського права на твір «оригінальна англомовна назва твору BRIGHT ENGLISH».(а. с. 4)

Листом від 05.04.2017 (вих. № 1-15/2866) Державна служба інтелектуальної власності України повідомила заявника про необхідність надання правильно оформленої заяви про реєстрацію авторського права на твір, а саме:

у п. 1 заяви не визначено вид твору та назва твору не співпадає з назвою, що вказана на примірнику твору;

у п. 3 не вірно вказаний обєкт авторського права (стаття 8 Закон України «Про авторське право і суміжні права»). (а. с. 41)

ОСОБА_1 надала заяву про надання виправленої заявки в якій зазначила, що погоджується з пунктом першим вона погоджується та уточнює назву твору на створену особисто позивачем творчою працею оригінальну англомовну назву «BRIGHT ENGLISH».

Щодо другого пункту ОСОБА_1 зазначила, що стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» не містить вичерпний перелік обєктів авторського права, та пунктом 19 частини 1 статті 8 визначено обєктами авторського права «інші твори». Статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» законодавець урівнює права оригінальної назви, яка може використовуватись окремо, та інших творів, тому така назва захищається як твір. Оригінальна назва як твір є обєктом авторського права, а тому в разі заявления до реєстрації підлягає такій реєстрації як твір. Інше було б порушенням закону та прав автора назви.(а. с. 86-87)

Листом від 22.08.2017 року (вих.№2311-16/29478) Мінекономрозвитку повернуло документи позивачу, оскільки у встановлений строк позивачем не було правильно оформлену заяву про реєстрацію авторського права. (а. с. 38)

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що, з урахуванням подання позивачем заяви про надання виправленої заявки, лист, яким позивачу повернено її заявку, не є рішенням відповідача, обовязкове прийняття якого передбачено пунктом 5 Порядку № 1756.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України (в редакції на час звернення до суду з позовом позивачем), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За приписами частини 2 статті 5 КАС України (в редакції, що набрала чинності 15.12.2017) захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту», у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. шляхом зобовязання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України повторно розглянути заявку позивача про реєстрацію авторського права від 07 березня 2017 року та прийняти відповідне рішення у строки та в порядку, встановлені законодавством.

Згідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведені правові норми, задоволення позовних вимог, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 960,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобовязання прийняти рішення - задовольнити.

Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повторно розглянути заявку позивача про реєстрацію авторського права від 07 березня 2017 року та прийняти відповідне рішення у строки та в порядку, встановлені законодавством.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з 21.06.2018 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26.06.2018.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко