Справа № 192/2066/17
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2066/17
Провадження № 2-а/192/3/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В. В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Солоне в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним рішення № 8 від 06 листопада 2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 згідно його заяви від 02 березня 2017 року пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та про зобовязання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно його заяви від 02 березня 2017 року.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 15 квітня 2014 року він вперше звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у звязку із досягненням 55-річного віку, а рішенням від 12 червня 2014 року управління Пенсійного фонду відмовило в призначенні пенсії на підставі недостатності пільгового стажу. 02 лютого 2017 року позивач вдруге звернувся до управління Пенсійного фонду з аналогічною заявою, а рішенням від 06 листопада 2017 року йому знову відмовили та повідомили про наявність 05 років 11 місяців та 02 днів пільгового стажу. Звертаючись 02 березня 2017 року з заявою, позивач просив призначити йому пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до норм ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак рішенням № 8 від 06 листопада 2017 року йому було відмовлено в призначені пенсії у звязку з недостатністю пільгового стажу навіть на умови зниження пенсійного віку.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. При цьому позивач посилався на те, що відмова в призначенні пенсії ґрунтується на тому, що його трудовий стаж не віднесено до категорії «пільгового» у звязку з тим, що не підтверджено проведення атестації робочих місць після 22 серпня 1992 року. Однак позивач та його представник вважають, що така атестація проводилася на підприємстві, де працював ОСОБА_1, оскільки посади, на яких він працював підлягали обовязковій атестації, а відсутність записів в трудовій книжці, а також відсутність можливості довести факт проведення атестації у звязку з банкрутством підприємства не може обмежувати права позивача на пенсійне забезпечення.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні.

Згідно відзиву на позов ПФУ зазначив, що для призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для чоловіків необхідна наявність пільгового стажу за Списком № 2 не менше 12 років 6 місяців, а зі зниженням пенсійного віку не менше ніж 6 років 3 місяців. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах у звязку з відсутністю необхідної кількості пільгового стажу, а 02 березня 2017 року позивач направив письмове звернення, в якому просив призначити йому пенсію на підставі документів, які є в матеріалах архівної справи. 06 листопада 2017 року управлінням було прийнято рішення № 8 про відмову в призначенні пенсії, оскільки питання про наявність пільгового стажу розглядалося відповідачем раніше, під час вирішення питання про призначення пенсії ОСОБА_1 за іншими його заявами. Під час розгляду таких заяв, управлінням було встановлено, що позивач має 05 років 11 місяців 02 дні пільгового стажу (а.с.124 зворот). При цьому управління не враховувало стаж позивача як пільговий, після 22 серпня 1992 року, оскільки з цієї дати згідно постанови КМУ №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» обовязковою стала атестація робочих місць, а позивач не надав доказів атестації його посади після вказаного періоду. Тому відповідач і не зарахував стаж ОСОБА_1 після 22 серпня 1992 року як пільговий та не визнав його таким, що дає право на призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» (а.с.117-118,124-128).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив суду що з 01 червня 1983 року він працював на посаді майстра ПМК № 22, яке було реорганізоване в ЗАТ «Солонянський райагробуд» разом з позивачем. В 1992 чи в 1993 році проводилася атестація робочих місць виконробів, майстрів та розяснювалося право на пільгову пенсію після досягнення 55 років. На підприємстві було створено комісію, на яку було запрошено також і свідка, проте результати роботи комісії свідку не відомі. Робота з атестації проводилася приблизно 3-4 місяці, працівники збирали довідки, документи (які саме свідок не вже не памятає). Також повідомив, що рішення комісії про результати атестації він не отримував. Також пояснив суду, що в 1997 році проводили ще одну атестацію, проте на засіданні атестаційної комісії свідок не був присутнім.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду що з 01 серпня 1987 року по 1996 рік він працював в ПМК № 22 на посаді майстра, а позивач в цей час займав посаду виконроба та головного інженера. В 1992 році на підприємстві проводилася атестація робочих місць, проте працівникам ніяких документів за результатами її проведення не видавали і записи в трудові книжки не здійснювали. На підприємстві створювалася відповідна комісія, проте про створення такої комісії в 1997 році свідок не памятає.

ОСОБА_1, в якості свідка пояснив суду, що в ПМК № 22 він працював з 1981 року на різних посадах. В 1992 році на підприємстві проводилася атестація, а на засідання атестаційної комісії також запрошували і його особисто, де повідомили працівників про проходження атестації, проте ніяких документів не видавали, записи в трудові книжки не здійснювали. Вдруге атестацію проводили в 1997 році, а тому він вважає, що стаж роботи з 22 серпня 1992 року є пільговим та повинен бути врахований як такий, що надає право на призначення пільгової пенсії.

Ухвалою суду від 22 березня 2018 року витребувано копію оспорюваного рішення та пенсійної справи ОСОБА_1, визнано явку представника відповідача обовязковою, а ухвалою від 17 квітня 2018 року визнано обовязковою явку в судове засідання головного спеціаліста або спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсії Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.142). Ухвалою від 25 травня 2018 року до відповідача застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу (а.с.151), які скасовано ухвалою від 15 червня 2018 року.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення свідків та представників відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», постановою КМУ від 01 серпня 1992 р. N 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що 02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії у звязку з досягненням 58-річного віку та наявності половини пільгового трудового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.11-13).

Пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Рішенням № 8 від 06 листопада 2017 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (в формі протоколу) було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 згідно його заяви від 02 березня 2017 року пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» у звязку з тим, його загальний трудовий стаж складає 37 років 05 місяців 19 днів, з них пільговий 05 років 11 місяців 02 дня.

Під час розгляду справи судом було вставлено, що позивач неодноразово звертався з питаннями про призначення пенсії, проте на умовах зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки пільгового стажу звернувся лише 02 березня 2017 року (а.с.11-13).

Сторони по справі не заперечують той факт, що на момент звернення з такою заявою ОСОБА_1 досяг пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", мав загальний трудовий стаж 37 років 05 місяців 19 днів, з яких пільговий 05 років 11 місяців 02 дня, а тому вказані обставини не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці БТ-І №8293816 працював в Солонянській пересувній механізованій колоні № 22 Дніпропетровського ОМСК, яку після чергових перетворень було реорганізовано у АТЗТ «Солонянськй райоагробуд», державну реєстрацію якого припинено 27 травня 2009 року (а.с.95-97), з 01 вересня 1983 року по 05 січня 1986 року виконавцем робіт, з 06 січня 1986 року по 13 лютого 1989 року головним інженером, з 14 лютого 1989 року по 18 листопада 1989 року майстром, з 19 листопада 1989 року по 17 червня 1998 року виконавцем робіт (а.с.85-87).

Протоколом засідання комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі по питанню призначення (відмови), перерахунку пенсії та допомог № 34 від 03 липня 2014 року встановлено, що ОСОБА_1 Г має 37 років 05 місяців 19 днів загального трудового стажу, з яких 05 років 07 місяців 02 дня пільгового (а.с.106-107), а згідно протоколу № 09 від 06 лютого 2017 року 05 років 11 місяців 02 дня пільгового стажу (а.с.124-125). При цьому в протоколі зазначено, що починаючи з 1992 року право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 вперше набули майстри будівельних і монтажних робіт, виконроби, які зайняті не лише на новому будівництві, а й на ремонті, реконструкції, технічному переоснащенні, реставрації будинків споруд та інших обєктів (в тому числі обєктів сільськогосподарського призначення). Відповідно п. 20 постанови КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремої категорії працівників, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або правонаступників. Згідно довідок з ЄДРПОУ, державна реєстрації юридичної особи АТЗТ «Солонянськй райагробуд» припинена у звязку з банкрутством, а підтвердження стажу ОСОБА_1 проводилося комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно положень постанови правління ПФУ від 10 листопада 2006 року № 18-1. Комісією не підтверджено ОСОБА_1 періоди роботи з 14 лютого 1989 року по 19 листопада 1989 року (а.с.124 зворот).

Розділом ХХІХ Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, який діяв до 01 січня 1992 року, правом на пільгову пенсію користуються майстри, виконроби, які були зайняті на будівництві нових промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та звязку, житлових і культурно-побутових споруд.

Починаючи з 1992 року право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року вперше набули майстри будівельних і монтажних робіт, виконроби, які зайняті не лише на новому будівництві, а й на ремонті, реконструкції, технічному переоснащенні, реставрації будинків споруд та інших обєктів (в тому числі обєктів сільськогосподарського призначення).

Згідно записів в трудовій книжці з 14 лютого 1989 року по 19 листопада 1989 року у вказані періоди ОСОБА_1 працював на посаді майстра Солонянської ПМК № 22, а з 19 листопада 1989 року по 17 червня 1998 року на посаді виконроба (а.с.85 зворот).

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що АТЗТ «Солонянськй райагробуд» здійснював як нове будівництво, так і ремонт будинків споруд та інших обєктів (в тому числі обєктів сільськогосподарського призначення) (а.с.109-115).

Відповідачем не підтверджено пільговий стаж роботи ОСОБА_1 з 14 лютого 1989 року по 19 листопада 1989 року (а.с.124 зворот) та після 1992 року у звязку з не проведенням атестації.

Суд вважає, що не підлягає доказуванню факт віднесення посад, які займав ОСОБА_1 у вказаний період до Списку № 2, оскільки сторони добровільно визнали цей факт.

01 серпня 1992 року було прийнято постанову КМУ N 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», згідно якої атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація робочих місць передбачає, зокрема, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на пять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку, застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Судом було встановлено що відомості про проведення атестації робочих місць згідно з положеннями зазначеної постанови КМУ відсутні як в трудовій книжці позивача, так і в трудових книжках свідків, які працювали разом з ним.

Суд вважає, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Посади позивача, на яких він працював з 19 листопада 1989 року по 17 червня 1998 року надають право на зарахування трудового стажу до Списку № 2 за умови проведення атестації робочих місць, а також підлягають атестуванню.

Показаннями позивача, допитаного в якості свідка, а також свідків, які підтвердили суду факт проведення атестації робочих місць в 1992 році, доведено проведення атестації, оскільки свідки повідомили суду порядок її проведення, який передбачений постановою КМУ № 442, а в трудових книжках позивача та свідків наявні записи про їх роботу упродовж визначеного періоду.

Проте в ході призначення пенсії ОСОБА_1 у відповідача виникли сумніви щодо проведення атестації робочих місць з 22 серпня 1992 року.

Положеннями Порядку проведення атестації обовязок по проведенню атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а тому непроведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.

Не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, як це передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 № 22-1, суд вважає, що наявність сумніву не може нівелювати відомості трудової книжки, оформленої належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого трудового стажу, в тому числі і пільгового. Крім того, відповідно до п. 3.3 цього Порядку, орган, що призначає пенсію, повинен надавати допомогу непрацюючим особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1950 р.) справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого на: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливостей для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій розсуд або, за браком достатніх коштів для оплати послуг захисника, користуватися послугами призначеного йому захисника безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення; e) отримувати безкоштовну допомогу перекладача, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не говорить цією мовою.

Критерії недопустимості доказів ЄСПЛ віддає на розсуд національному законодавцеві, утримуючись від предявлення конкретних вимог.

Згідно положень ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів не проведення атестації посад, на яких працював ОСОБА_1, тому суд вважає, що рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні сумнівного періоди періоду роботи до складу пільгового трудового стажу позивача при вирішення питання про призначення пенсії є протиправним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що дослідженими доказами було встановлено і доведено факт проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 Інших доказів, які б спростовували факт її проведення суду надано не було. Тому суд вважає, що період роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року по 17 червня 1998 року є таким, що відноситься до пільгового трудового стажу.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що оскільки для призначення пенсії ОСОБА_1 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» не вистачало лише 04 місяці пільгового стажу, то висновок суду про пільговість стажу за період з 22 серпня 1992 року по 17 червня 1998 року є підставою для призначення пенсії на вказаних умовах.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6,8,9,12,72-79,91-94,192-228,241-250,255,257-263 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 Григоровича до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним рішення № 8 від 06 листопада 2017 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 згідно заяви від 02 березня 2017 року пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення».

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» згідно його заяви від 02 березня 2017 року.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 25 червня 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина