Справа № 826/15770/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

представників позивача: Слюз Т.Я., Карпенко Н.В., Перейма Б.М.,

представників відповідача: Костенка Є.Я., Морозової В.В.,

представника третьої особи Лічман Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 у справі за адміністративним позовом Державної казначейської служби України до Антимонопольного комітету України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Інформаційні технології", Приватне акціонерне товариство "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державна казначейська служба України звернулась до суду з позовом до Антимонопольного комітету України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Інформаційні технології" (на стороні відповідача) та Приватного акціонерного товариства "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" (на стороні позивача) про визнання протиправним та скасування рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 15.11.2017 №8037-р/пк-пз.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 15.11.2017 №8037-р/пк-пз.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням Закону України «Про публічні закупівлі».

Представники позивача та третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просили скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Інформаційні технології" до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель за результатами розгляду скарги ТОВ Науково-виробниче підприємство "Інформаційні технології" щодо порушення замовником - Державною казначейською службою України - порядку проведення процедури закупівлі "ДК 021:2015: 72260000-5 - Послуги, пов'язані з програмним забезпеченням. Впровадження централізованої системи електронного документообігу" прийнято рішення від 15.11.2017 №8037-р/пк-пз, яким Державну казначейську службу України зобов'язано скасувати рішення про визнання Приватного акціонерного товариства "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" переможцем процедури закупівлі.

Вважаючи вказане рішення протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що твердження, покладені в основу оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, а відтак, рішення Антимонопольного комітету України від 15.11.2017 №8037-р/пк-пз є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі", скарга до органу оскарження подається суб'єктом оскарження у формі електронного документа через електронну систему закупівель. Після розміщення скарги суб'єктом оскарження в електронній системі закупівель скарга автоматично вноситься до реєстру скарг і формується її реєстраційна картка. Скарга разом з реєстраційною карткою в день розміщення суб'єктом оскарження автоматично оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу.

Приписами ч. 6 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що датою початку розгляду скарги є дата оприлюднення реєстраційної картки скарги в електронній системі закупівель. Строк розгляду скарги органом оскарження становить 15 робочих днів з дати початку розгляду скарги. Суб'єкт оскарження, замовник мають право взяти участь у розгляді скарги, у тому числі шляхом застосування телекомунікаційних систем в інтерактивному режимі реального часу. Розгляд скарги є відкритим, усі бажаючі можуть бути присутніми на розгляді. Особи, присутні на розгляді, можуть використовувати засоби фото-, відео- та звукозапису. Рішення, прийняте органом оскарження, проголошується прилюдно.

Відповідно до ч. 11 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі", орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає обґрунтоване рішення, у якому зазначаються: висновок органу оскарження про наявність або відсутність порушення процедури закупівлі; висновок органу оскарження про задоволення скарги повністю чи частково або про відмову в її задоволенні; підстави та обґрунтування прийняття рішення; у разі якщо скаргу задоволено повністю або частково - зобов'язання усунення замовником порушення процедури закупівлі та/або відновлення процедури закупівлі з моменту попереднього законного рішення чи правомірної дії замовника.

Рішення органу оскарження містить таку інформацію: найменування органу оскарження; короткий зміст скарги; мотивувальну частину рішення; резолютивну частину рішення; строк оскарження рішення.

Так, рішенням Антимонопольного комітету України від 15.11.2017 №8037-р/пк-пз Державну казначейську службу України зобов'язано скасувати рішення про визнання Приватного акціонерного товариства «Центр комп'ютерних технологій «Інфоплюс» переможцем процедури закупівлі.

Підставами зазначеного рішення вказано наступне.

По-перше, згідно з п. 1 оскаржуваного рішення, відповідно до додатку 1 документації, для підтвердження кваліфікаційного критерію "наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів" учасник має надати заповнену довідку у формі, викладеній у таблиці 3 додатку 5 документації, у якій має бути наведений перелік виконаних підприємством аналогічних договорів/договору.

За висновками відповідача, у складі пропозиції ПАТ «Центр комп'ютерних технологій «Інфоплюс» міститься «Довідка про виконання аналогічних договорів», відповідно до якої повідомляється про досвід виконання аналогічних договорів з Апаратом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерством оборони України, Національним антикорупційним бюро, Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Проте, у вказаній довідці відсутня інформація стосовно адрес замовників. На підставі викладеного, в оскаржуваному рішенні зроблено висновок про невідповідність пропозиції третьої особи-2 умовам документації в цій частині.

Разом з тим, згідно з додатком 5 тендерної документації "Довідка про виконання аналогічних договорів/договору", у другому стовпчику зазначається "Замовник, адреса, телефон робочий, ПІБ керівника/особи, уповноваженої на підписання договорів". У наявній у матеріалах справи копії вказаної довідки, наданої третьою особою-2 до власної пропозиції, у стовпчику 2 дійсно не зазначено адрес замовників виконаних аналогічних договорів. Водночас, враховуючи перелік таких замовників - Апарат виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство оборони України, Національне антикорупційне бюро, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, - відсутність їх адрес у вказаній довідці не створює перешкод для ідентифікації останніх (що по суті і є метою для зазначення у вказаній довідці адрес замовників), оскільки останні є юридичними особами публічного права. Крім того, у наданих до пропозиції третьої особи-2 актах виконаних робіт та видаткових накладних зазначено адресу таких замовників, про що вірно зазначено судом першої інстанції та вказано, що вказана помилка в оформленні тендерної пропозиції є формальною, тобто несуттєвою, відтак, не впливає на зміст самої пропозиції, а тому не підлягала відхиленню з цієї підстави.

По-друге, у п.п. 3 та 4 оскаржуваного рішення вказано, що відповідно до п. 5.5 додатку 2 Документації, базове ліцензійне програмне забезпечення СЕД повинно мати чинний експертний висновок, зареєстрований в Держспецзв'язку України, який засвідчує рівень гарантій Г2 коректності реалізації функціонального профілю безпеки, та повинне забезпечувати захист відкритої конфіденційної та службової інформації від несанкціонованого доступу (НСД) у складі ІТС класу " 2" або класу " 3", відповідно до вимог НД ТЗІ 2.5-005-99. Відповідність пропозиції учасника цій вимозі підтверджується шляхом надання у складі тендерної пропозиції копії сертифікату чинного експертного висновку Держспецзв'язку України та шляхом надання витягу з цього експертного висновку, який засвідчує реалізацію зазначеної вимоги та містить інформацію про відповідний профіль функціональних послуг безпеки інформації. Відповідно до п. 5.6 додатку 2 Документації, клієнтське програмне забезпечення мобільних пристроїв повинно мати у своєму складі інтегровані криптографічні програмні засоби, які забезпечують застосування ЕЦП та шифрування інформації і які мають відповідні чинні позитивні експертні висновки Держспецзв'язку України. Відповідність пропозиції учасника цій вимозі підтверджується шляхом надання у складі тендерної пропозиції копії сертифікату чинного експертного висновку Держспецзв'язку України та криптографічні програмні засоби, що використовуються у клієнтському програмному забезпеченні СЕД для мобільних пристроїв

За твердженнями апелянта, у складі пропозиції третьої особи-2 наявні лише відповідні експертні висновки та витяги з них, проте, відсутні копії сертифікатів чинних експертних висновків Держспецзв'язку та витягів з них, а тому в оскаржуваному рішенні зроблено висновок про невідповідність пропозиції Приватного акціонерного товариства "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" у мовам документації у цій частині.

В той же час, зазначені посилання спростовано судом першої інстанції, який встановив, що під виразом "копії сертифікату чинного експертного висновку" під час формулювання умов тендерної документації мається на увазі бланк відповідного експертного висновку, копії яких та витяги з яких було надано третьою особою-2 у складі пропозиції. В частині зазначеного, слід звернути увагу й на те, що положеннями п. 30 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України" передбачено надання та реєстрацію Держспецзв'язком виключно експертних висновків, а не "сертифікатів експертних висновків". Відтак, зазначені доводи відповідача є необгрунтованими.

По-третє, у п. 5 оскаржуваного рішення зазначено, що відповідно до п. 2.2 розділу 2 додатку 2 Документації, СЕД повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових документів, зокрема Постанові Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №736 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших носіїв інформації, що місять службову інформацію". У складі пропозиції Приватного акціонерного товариства "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" міститься експертний висновок від 05.04.2017 №05/02/02-1424, виданий Держспецзв'язком, де, зокрема, зазначено, що об'єкт експертизи може бути використаний для криптографічного захисту інформації з обмеженим доступом (крім службової інформації та інформації, що становить державну таємницю) та відкритої інформації, вимога щодо якої встановлена законом. Разом з тим, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №736 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших носіїв інформації, що місять службову інформацію", Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим органам виконавчої влади з урахуванням специфіки своєї діяльності постановлено затвердити у тримісячний строк власні інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію.

З аналізу п. 4 преамбули Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №736 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших носіїв інформації, що місять службову інформацію", зокрема, центральним органам виконавчої влади постановлено затвердити у тримісячний строк власні інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію.

Відтак, наведеними законодавчими положеннями для позивача встановлено лише обов'язок із затвердження інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію. При цьому, вказані положення не створюють для позивача, як замовника торгів, обов'язків чи обмежень в частині публічних закупівель послуг з програмного забезпечення, що є об'єктом дослідження у даній адміністративній справі. Крім того, до повноважень Антимонопольного комітету України, як і його структурних підрозділів, не покладено обов'язку в частині здійснення контролю за виконанням наведеної Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №736.

Стосовно доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не спростував факту невиконання ПрАТ "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" вимог щодо забезпечення захисту інформації від несанкціонованого доступу відповідно до вимог НД ТЗІ 2.5-005-99, а НД ТЗІ 2.5-004-99 та НД ТЗІ 2.5-005-99 є різними нормативними документами, то вони також критично оцінюються колегією суддів, оскільки наведені нормативні документи мають різний предмет регулювання, а базове ліцензійне програмне забезпечення має чинний експертний висновок, зареєстрований в Держспецзв'язку України, який засвідчує рівень гарантій Г2 коректності реалізації функціонального профілю безпеки та забезпечує захист інформації відповідно до вимог НД ТЗІ 2.5-005-99, що повністю відповідає умовам тендерної документації.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовного того, що тендерна пропозиція ПрАТ "Центр комп'ютерних технологій "Інфоплюс" не відповідала умовам Документації та мала бути відхилена Замовником відповідно до частини першої статті 30 Закону, оскільки зазначені посилання носять формальний характер та не свідчать про невідповідність пропозиції заявленим вимогам, яка б могла бути достатньою підставою для винесення оскаржуваного рішення Антимонопольного комітету України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність висновків рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 15.11.2017 №8037-р/пк-пз, та правомірно визнав таке рішення протиправним та скасував.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта, які стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування та висновки суду першої інстанції.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів також не бере їх до уваги, з огляду на необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 25.06.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук