Справа № 805/1598/18-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 р. Справа№805/1598/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Толстолуцької М.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )
до Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області (юридична адреса: 86065, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, буд. 5, ),
Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (, адреса: 17024, Чернігівська область, Десна, Десна)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент фінансів Донецької обласної державної адміністрації
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області (надалі відповідач 1, адміністрація, ВЦА міста Авдіївка), у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області, яка виразилась у невиплаті позивачеві підйомної допомоги за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати Військово-цивільну адміністрацію міста Авдіївка Донецької області виплатити підйомну допомогу за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення;
- залучити в якості третьої особи Департамент фінансів Донецької обласної державної адміністрації.
У позовній заяві позивач зазначив, що 21 серпня 2017 року його призначено на посаду першого заступника керівника Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області та після прибуття до нового місця служби та прийняття посади ним було подано відповідний рапорт про виплату підйомної допомоги за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.
Проте, в порушення вимог частини третьої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не виплачено підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року відкрито провадження у справі № 805/1598/18-а та призначено підготовче провадження. Зазначеною ухвалою відповідачу 1 встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву, а третій особі (Департаменту фінансів Донецької обласної державної адміністрації) для надання пояснень щодо позову, у яких викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.
В установлений судом строк відповідачем 1 надано відзив на позовну заяву позивача, у якому він заперечив проти задоволення його позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У відзиві відповідач 1 зазначив, що після отримання рапорта ОСОБА_1 з проханням про виплату йому підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення військово-цивільною адміністрацією міста Авдіївка було направлено до Департаменту фінансів Донецької облдержадміністрації довідку про зміни до кошторису на 2018 рік та довідку про зміни до плану асигнувань загального фонду бюджету на 2018 рік по КПКВК 0210150 «Організаційне, інформаційно-аналітичне та матеріально-технічне забезпечення діяльності обласної ради, районної ради, районної у місті ради (у разі її створення), міської, селищної, сільської рад» по КВК 02 на виділення додаткових коштів для виплати підйомної допомоги військовослужбовцям, відрядженим до військово-цивільних адміністрацій.
Як аргумент для відмови у задоволенні позову відповідач 1, посилаючись на лист Департаменту фінансів Донецької облдержадміністрації зазначив про відсутність правових підстав для виплати підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Третя особа Департамент фінансів Донецької обласної державної адміністрації засобами електронного зв`язку надала на адресу суду свої письмові пояснення щодо позову, у яких виклала свої аргументи і міркування та заперечила проти позову.
Зокрема, у наданих поясненнях було зазначено, що належним відповідачем згідно заявлених позовних вимог відповідно до чинного законодавства має бути військова частина НОМЕР_1 , підпорядкована Міністерству оборони України, з якої підполковник юстиції ОСОБА_1 відряджений до військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2017 року № 200 /арк. справи 29-31/.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року залучено в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі відповідач 2, Військова частина).
Військово-цивільна адміністрація міста Авдіївка Донецької області у письмових поясненнях від 06.04.2018 року щодо заміни неналежного відповідача зазначила про недоцільність такої заміни /арк. справи 90-93/.
Під час проведення підготовчого судового засідання 25 квітня 2018 року позивач заперечив проти заміни відповідача по справі, відповідач просив вирішити зазначене питання на розсуд суду. В обґрунтування заперечень позивач зазначив, що при відрядженні до міста Авдіївка військова частина здійснила з ним повний розрахунок.
Судом відповідачу 2 встановлено 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України та всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
В установлений судом строк, відповідачем 2 на адресу суду надіслані його письмові заперечення де зазначено, що виплата підйомної допомоги військовослужбовцям, відрядженим до військо-цивільних адміністрацій населених пунктів, а також районних та обласних військо-цивільних адміністрацій, повинна здійснюватись за рахунок коштів військо-цивільних адміністрацій.
Окрім того, відповідач 2 зауважив, що Військова частина втратила трудові відносини з ОСОБА_1 , а отже і відношення до виплати підйомної допомоги не має /арк. справи 123-124/.
Отже, спірним питанням у справі є не право на виплату, як об`єкту, а суб`єкт, на якого покладено такі функції.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
Позивач - ОСОБА_1 , підполковник юстиції з 2 червня по серпень 2017 року проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника юридичної служби 169 Навчального центру Сухопутних військ ЗС України (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 19 серпня 2017 року 2000 вирішено, підполковника юстиції ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністра оборони України від 01.08.2017 року № 527 увільнити від займаної посади та відрядити до військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області із залишенням на військовій службі, вважати таким, що 19 серпня 2017 року справи та посаду здав і вибув в розпорядження Голови військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області.
Також, згідно зазначеного наказу передбачено, що з 19 серпня 2017 року позивача виключено із списків особового складу частини /арк. справи 9/.
Відповідно до частини 13 статті 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», листа керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 25.05.2017 року № 01-15/0522 позивача згідно наказу Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21 серпня 2017 року № 10 призначено на посаду першого заступника керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області /арк. справи 10/.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 29.08.2017 року позивачем було подано рапорт керівнику військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області з проханням про виплату йому підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до вимог ч. 2 ст. 9, ч. 7 ст. 9, ч. 3 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» /арк. справи 11/.
У свою чергу, заступник керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області листом від 26.10.2017 року № 01-10/118 звернувся до директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо роз`яснення з наступних питань:
1) чи поширюються на військовослужбовців, відряджених до військово-цивільних адміністрацій населених пунктів вимоги Закону в частині виплати підйомної допомоги;
2) виплата підйомної допомоги повинна проводитись військовою частиною, в якій проходив службу військовослужбовець чи за рахунок коштів військово-цивільної адміністрації, до яких відряджені військовослужбовці /арк. справи 12-14.
Розглянувши зазначене звернення, листом від 21.12.2017 року Департамент фінансів Міністерства оборони України надав роз`яснення, в якому зазначив, що виплата підйомної допомоги військовослужбовцям, відрядженим до ВЦА населених пунктів, а також до районних та обласних ВЦА, повинна здійснюватись за рахунок коштів ВЦА, що стосується військовослужбовців, які повернулися для подальшого проходження військової служби у Збройні Сили України після відрядження до ВЦА, то підйомна допомога виплачується їм військовими частинами після призначення на посади і вступу до виконання обов`язків за посадами в порядку, встановленому Інструкцією про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370 /арк. справи 16/.
Позивачем повторно 18 січня 2018 року було подано рапорт з проханням вирішити питання щодо виплати підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення /арк. справи 15/.
Військово-цивільною адміністрацією 29.01.2018 року до Департаменту фінансів Донецької облдержадміністрації було направлено лист із довідкою про зміни до кошторису на 2018 рік та довідку про зміни до плану асигнувань загального фонду бюджету на 2018 рік по КПКВК 0210150 «Організаційне, інформаційно-аналітичне та матеріально-технічне забезпечення діяльності обласної ради, районної ради, районної у місті ради (у разі її створення), міської, селищної, сільської рад» по КВК 02 на виділення додаткових коштів для виплати підйомної допомоги військовослужбовцям, відрядженим до військово-цивільних адміністрацій, які у відповідь листом від 13.02.2018 року були повернуті без погодження /арк. справи 17, 20-21/.
На підставі зазначеного листом від 20.02.2018 року позивачеві щодо розгляду його рапорту від 29.08.2017 року, повідомлено, що Департамент фінансів не погодив довідки про зміни до кошторису та до плану асигнувань /арк. справи 19/.
Відповідач 1 - Військово-цивільна адміністрації міста Авдіївка Донецької області (),діяльність якого регулюється нормами Закону України від 03 лютого 2015 року № 141-VIII «Про військово-цивільні адміністрації» (надалі Закон № 141).
Цей Закон визначає організацію, повноваження і порядок діяльності військово-цивільних адміністрацій, що утворюються як тимчасовий вимушений захід з елементами військової організації управління для забезпечення безпеки та нормалізації життєдіяльності населення в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції, що не має на меті зміни та/або скасування конституційно закріпленого права територіальних громад на місцеве самоврядування.
Згідно нормами статті 1 зазначеного Закону для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, у районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.
Військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі проведення антитерористичної операції.
Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.
Відповідно до положень частини четвертої статті 3 Закону України № 141 військово-цивільні адміністрації населених пунктів формуються з військовослужбовців військових формувань, утворених відповідно до законів України, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, службі в правоохоронних органах без виключення зі списків особового складу, а також працівників, які уклали з Антитерористичним центром при Службі безпеки України (у разі утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або з Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (у разі утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) трудовий договір.
Фінансування діяльності військово-цивільних адміністрацій населених пунктів здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, а районних і обласних військово-цивільних адміністрацій - за рахунок коштів Державного бюджету України та відповідних районних і обласних бюджетів (частина сьома статті 3 Закону № 141).
Положеннями статті 7 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» передбачено утворення військово-цивільних адміністрацій, на які згідно з нормами статті 1 Закону №141-VIII покладено виконання в районі проведення антитерористичної операції повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і які відповідно до статті 3 Закону №141-VIII формуються за рахунок військовослужбовців військових формувань, осіб, які перебувають на службі у правоохоронних органах та працівників, які уклали з Антитерористичним центром при Службі безпеки України трудовий договір.
Порядок фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 207 «Про затвердження Порядку фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій». Відповідно до абзацу другого пункту 4 цього Порядку, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відрядженим до військово-цивільних адміністрацій, виплачується грошове забезпечення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, інші щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення в порядку та розмірах, установлених нормативно-правовими актами для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, за останньою посадою, займаною перед відрядженням. У разі безпосередньої участі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду грошове забезпечення виплачується в розмірах, що обчислюються з урахуванням винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Нормами статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює (визначає) Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі Закон № 2232).
Згідно з нормами статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок, згідно норм частини третьої зазначеної статті Закону, включає:
- підготовку громадян до військової служби;
- приписку до призовних дільниць;
- прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;
- проходження військової служби;
- виконання військового обов`язку в запасі;
- проходження служби у військовому резерві;
- дотримання правил військового обліку.
Відповідно до положень частини дев`ятої вказаної норми, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон № 2011).
Преамбулою зазначеного закону встановлено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Дія Закону № 2011-ХІІ поширюється, на 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (стаття 3 Закону № 2011).
Нормами статті 4 Закону № 2011 визначено, що забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 9-1 зазначеного Закону при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується, зокрема, підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
З аналізу норм статей 9, 9-1 Закону № 2011 суд дійшов висновку, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням: щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія): одноразові додаткові види грошового забезпечення (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення).
У той же час, підйомна допомога, виплата якої передбачена положеннями статті 9-1 зазначеного Закону віднесена до інших видів забезпечення військовослужбовців.
Окрім того, судом встановлено, що листом Мінсоцполітики від 09.10.2017 року № 2522/0/101-17 у відповідь на звернення фінансового управління військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка щодо поширення на військовослужбовців, відряджених до військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині виплати підйомної допомоги було надано роз`яснення, що згідно статті 23 цього закону фінансове забезпечення витрат здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел передбачених законом.
Також не передбачено виплату інших видів забезпечення військовослужбовцям за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету Порядком фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 207.
При цьому, відрядження військовослужбовців до військово-цивільної адміністрації здійснюється із залишенням їх на військовій службі та, відповідно, з виплатою їм грошового забезпечення у встановленому законодавством порядку, що закріплено у частині 7 статті 9 Закону №2011-XII.
Як встановлено судом раніше, відповідно до наказу Командира військової частини НОМЕР_1 позивача відряджено до ВЦА м Авдіївка, проте у той же час із залишенням на військовій службі /арк. справи 9/.
За таких обставин, суд доходить висновку, що обов`язок щодо сплати підйомної грошової допомоги позивачеві покладено саме на військову частину.
Наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року № 370 затверджена Інструкція про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України затвердженого (надалі Інструкція № 370).
Згідно з пунктом 1 даної Інструкції особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги. У разі призначення на посади або передислокації військової частини (підрозділу) в ті місцевості, де чинним законодавством України передбачена виплата підвищених посадових окладів, підйомна допомога виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів п.2 Інструкція №370.
Відповідно до абз.3 п.242 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, шляхом зобов`язання відповідача 2 виплатити підйомну допомогу за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач на підставі положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 12.04.2017 року Управлінням персоналу штабу військової частини /арк. справи 22/. Тому, відповідно до положень статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається.
На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) підйомну допомогу за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення складено у нарадчій кімнаті та підписано 25 червня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Толстолуцька М.М.