Справа № 2-а-30/10
Суддя: Ходасевич О. В.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2а-30/2010р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2010 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Ходасевича О.В.,

при секретареві - Ребізант Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську про визнання незаконними дії та перерахування пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську про визнання незаконними дії та перерахування пенсії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1986 року. Віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З 13.09.2007 р встановлено 3 групу інвалідності в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з участю в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Це підтверджується довідкою МСЕК №3 від 11.10.2007 р. серія ДНА-02 № 019624, експертний висновок Дніпропетровської регіональної міжвідомчої комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті № 39/345 від 15.01.1991 р.

З 01.11.2008 року позивачу виплачується державна та додаткова пенсія в розмірі 1054 гра. 70 коп. де 980 грн. - пенсія. 74 грн. 70 коп. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Будучи незгодним із сумою нарахованої пенсії, позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська із заявою про проведення перерахунку пенсії і нарахування її відповідно до вимог ст.ст. 49, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 17.06.1993 р.

В перерахунку пенсії позивачу було відмовлено на тій підставі, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, тим, що належать до 1 категорії інвалідам 3 групи - 15 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян починаючи з 1 липня 2008 року встановлено доплату до пенсій окремим категоріям громадян, зокрема інвалідам 3 групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, з тим щоб вона досягала розміру 980 гри.

Рішення Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

Згідно ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за школу, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на держави) пенсію.

Статтею 50 ЗУ № 796-ХП в редакції від 17.06.1993 р. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, для інваліда 3 групи встановлена в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 17.06.1993 р., в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: .... по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 523 від 30.05.1997 р. (з наступними змінами і доповненнями), якою затверджено Порядок обчислений пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено мінімальні розміри пенсій згідно вимог ст. 54 ЗУ № 796-ХП. Для інваліда 3 групи цей розмір становить 6 мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 28.12.2007 р. Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змій до деяких законодавчим актів України до деяких статей Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими передбачено соціальні виплати чорнобильцям, в тому числі і до статті 54 було внесено зміни. В зв'язку з цим було значно зменшено обсяги гарантій і компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р. ці положення ЗУ Про державний бюджет... було визнано неконституційним на тій підставі, що вони суперечать вимогам ст. 22 Конституції України, де сказано: ..Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод" Вони втратили чинність.

Таким чином, оскільки положення Постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р., № 654 від 16.07.2008 р. суперечать вимогам ст. 22 Конституції України, а є інший нормативний акт, який цьому не суперечить (Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи - Постанова Кабінету Міністрів України № 523 від 30.05.1997 р.) управлінням пенсійного фонду при обчисленні розмірів пенсії повинні були застосовуватись норми Порядку обчислення..., затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 523 від 30.05.1997 р.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп 99 від 6.07.1999 р.. № 8-рп 2005 від 11 жовтня 2005 р.) пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначаюся, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Зважаючи на викладене розмір державної пенсії повинен бути обчислений відповідно до вимог ст.54 ЗУ № 796-ХІІ в первинній його редакції і становити б мінімальних пенсій за віком.

Просить суд:

- визнати неправомірні дії Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська по відмові в перерахунку державної і додаткової пенсії;

- зобовязати ПФ Кіровського району м. Дніпропетровську зробити перерахунок і призначити позивачу з 01.11.2008 р. державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.ст. 53, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

- стягнути з управління Пенсійного фонду в Кіровському районі недоплачену пенсію за період з 01.11.2008 р. по день винесення рішення судом;

-стягнути з відповідача судові витрати.

В ході судового засідання позивач підтримав заявлені позовні вимоги, та посилаючись на ті самі підстави просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його часті (а.с.23), також надав заперечення проти позову в якому позовні вимоги позивача не визнав, та посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність наявними доказами, просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі (а.с.15-16).

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську про визнання незаконними дії та перерахування пенсії підлягає частковому задоволенню.

В ході судового засідання встановлено, що позивач, віднесений до 1 категорії, як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням №442695 від 01.11.2007 року (а.с. 5), визнаний інвалідом 3 групи з 13.09.1997 року згідно довідки № 001919 (а.с.6).

Позивач звертався до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська із заявою про проведення перерахунку пенсії і нарахування її відповідно до вимог ст.ст. 49, 50, 53, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 17.06.1993 р.

В перерахунку пенсії позивачу було відмовлено на тій підставі, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, тим, що належать до 1 категорії інвалідам 3 групи - 15 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян починаючи з 1 липня 2008 року встановлено доплату до пенсій окремим категоріям громадян, зокрема інвалідам 3 групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, з тим щоб вона досягала розміру 980 грн. (а.с.10-12).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначенні Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідно до ст. 50 Конституція України кожен має право на безпечне життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до вказаної категорії 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаної категорії у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Нормами ст.ст. 53, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI були внесені зміни, в тому числі й до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частина 3 статті 54 та стаття 50 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлюються нижчі розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, а також розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, і до статей 50, 53, 54.

Конституційним Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду України, зазначено, що рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Враховуючи вищевикладене, суд при розгляді і вирішенні даного спору застосовує норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, які були чинними до внесення змін від 28 грудня 2007 року № 107-VI.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 2 групи 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами ст.ст. 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державної пенсії особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як віднесеної до категорії 1.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Частина 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком , по 3 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком, ураховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється на рівні прожиткового мінімуму.

Суд зазначає, що даною нормою для даної категорії нижній розмір державної пенсій. Таким чином, якщо нормами статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачений максимальний розмір, то частиною 4 статті 54, ст. 53 даного Закону нижчій розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених до першої категорії , та у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частина 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними згідно із Законом №3108-4 від 17 листопада 2005 року) визначає, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання (у спірних відносинах має місце захворювання) внаслідок чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», у якому призначення пенсії по інвалідності визначено розділом 4 (статті 30-35 Закону).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності. Частина друга вищенаведеної статті визначає, що за наявності у працюючих інвалідів 2 і 3 груп чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається у розмірі пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначення згідно з цим Законом, з огляду на те, що зазначена стаття частиною 3 доповнена Законом України № 2505 від 25 березня 2005 року (набрав чинності з 31 березня 2005 року), тоді як частина 3 статті 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінена Законом України від 17 листопада 2005 року № 3108-15 (набрав чинності з 13 грудня 2005 року).

Не урахування відповідачем зазначених змін стало однією з причини хибного висновку щодо неможливості застосування стосовно позивача норм статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині визнання мінімального розміру пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму.

Враховуючи, що порядок обчислення мінімальної пенсії за віком встановлений лише нормами Закону України № 1058, суд вважає за необхідне також застосувати аналогію закону, закріплену статтею 9 КАС України, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Посилання відповідача на частину 5 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач керувався розміром 19 гривень 91 копійка, та 22 гривень 30 копійок, що визначені Постановою Кабінетів Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету» від 03 січня 2002 року № 1 (зі змінами внесеними Постановою № 894 від 01.09.2004 року), суд не приймає, оскільки ототожнений порядок і розмір в силу різного правового навантаження цих значень неможливо. Якщо «порядок» відповідає на питання «як, яким чином», то «розмір» - «скільки».

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державною конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 205 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 58 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI, що набрав чинності з 01 січня 2008 року був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01 січня 470 гривень, з 01 квітня 481 гривень, з 01 липня 482 гривень, з 01 жовтня 498 гривень.

Таким чином, для позивача, як інваліда 3 групи, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижній розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Крім того, суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що, зокрема, зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі 1-21/2005), повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову пропозицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституція України не допускається.

Постановляючи судове рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституція України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державною даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституція України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, з огляду на частину 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, якою принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини зазначає, що не надання правової оцінки судом першої інстанції доводам позивачів, не вчинення жодної спроби проаналізувати всі підстави позову з точки зору обґрунтування вимог певними правовими нормами, свідчать про порушення судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що було зазначено у рішенні суду по справі «Проніна проти України».

Крім того, за приписами ст. 22 Конституція України Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 8 Конституція України визначено, що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України є нормами прямої дії.

Відмова в перерахунку пенсії Управлінням позивачу ґрунтується виключно на постановах Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того, що будь-яким із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на ЧАЕС.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституція України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституція та законами України.

Суд вважає за необхідне поновити порушені права позивача шляхом зобовязання Пенсійного Фонду Кураїни в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивачу з 01.11.2008 року.

Суд прийшов до висновку, що зазначений перерахунок має бути здійснений саме з 01 листопада 2008 року, оскільки згідно з п. 5 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, з 22.05.2008 року перерахунок пенсії слід здійснювати згідно вимог ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту збільшення розміру прожиткового мінімуму незалежно від звернення пенсіонера до органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії.

Враховуюче наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірної відмови Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська в перерахуванні пенсії з 01.11.2008 року, згідно до ст. ст. 50, 53, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити в наслідок їх необґрунтованості.

Керуючись, ст.ст.100,162-165 КАС України, до ст. ст. 50, 53, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську про визнання незаконними дії та перерахування пенсії задовольнити частково.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.11.2008 року державну пенсію та додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 53, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження постанови.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану постанову, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя О.В. Ходасевич