Справа № 448/861/18
Суддя: Гладишева Х. В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/861/18
Провадження № 2-а/448/150/18
Р І Ш Е Н Н Я
25.06.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Гладишевої Х.В.
при секретарі судового засідання Рушеляк Г.С.
за участю представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3
його представника-адвоката ОСОБА_4
та перекладача ОСОБА_5 Тай,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,
Начальник ОСОБА_6 прикордонного загону ОСОБА_8 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3 (надалі відповідач) 31.12.2017 року о 00.40 год. був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Сянки», на напрямку 225 прикордонного знаку на відстані 500м від лінії державного кордону України, територія Турківського району Львівської області спільно із іншими іноземцями (громадянами ОСОБА_7), за спробу незаконного перетину державного кордону України з ОСОБА_9.
Стверджує, що 02.01.2018 року Турківським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Вказує, що 04.01.2018 року, Мостиським районним судом Львівської області було прийнято рішення про затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Зазначає, що 16.01.2018 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що за адресою: с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області.
Покликається на те, що відносно відповідача ОСОБА_6 прикордонним загоном в межах своєї компетенції на адресу посольства Соціалістичної ОСОБА_9 ОСОБА_7 в Україні неодноразово направлялись запити щодо встановлення особи (ідентифікації) відповідача, однак жодної відповіді від компетентного органу Соціалістичної ОСОБА_9 ОСОБА_7 станом на даний час не поступило.
Зазначає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: - відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; - неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи. Однак, ОСОБА_6 прикордонним загоном не було одержано з країни громадянської належності відповідача документів, необхідних для його ідентифікації.
З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким продовжити строк затримання відповідача, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк, передбачений ст.289 КАС України.
Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з мотивів наведених у ньому.
Відповідач та його представник-адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечили проти задоволення позову, зіславшись на відзив. Просили суд відмовити в задоволенні позову, вважаючи такий безпідставним та необґрунтованим.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач 31.12.2017 року о 00.40 год. був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Сянки», на напрямку 225 прикордонного знаку на відстані 500м від лінії державного кордону України, територія Турківського району Львівської області, спільно із іншими іноземцями (громадянами ОСОБА_7), за спробу незаконного перетину державного кордону України з ОСОБА_9.
Постановою Турківського районного суду Львівської області від 02.01.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Встановлено, що 04.01.2018 року Мостиським районним судом Львівської було прийнято рішення про затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Разом з тим, 16.01.2018 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що за адресою: с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області.
Згідно ч.ч. 11, 13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: - відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; - неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної ОСОБА_9 ОСОБА_7 про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року було ратифіковано вищевказану Угоду та таку підписано 25 вересня 2007 року в м.Нью-Йорку.
Таким чином, стандартна процедура реадмісії громадян ОСОБА_7, визначена Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної ОСОБА_9 ОСОБА_7 про реадмісію громадян обох держав та Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, має реалізуватися територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС у відповідному порядку
В матеріалах справи відсутні відомості, що за період затримання відповідача територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС, які є компетентними органами щодо стандартної процедури реадмісії, вживалися дії визначені Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної ОСОБА_9 ОСОБА_7 про реадмісію і громадян обох держав.
Так, 23.01.2018 року за №81/463 позивач звертався до відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення ДМС України щодо вжиття заходів щодо передачі відповідача відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію до країни походження. Однак, листом від 27.02.2018 року за №1825 ДМС України зазначила, що реадмісія відповідача можлива лише після укладення сторонами виконавчого протоколу.
Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач безпосередньо звертався із запитами №27/8528 від 31.12.2017р., №81/37 від 03.01.2018р., №81/1042 від 16.02.2018р., №81/1654 від 15.03.2018р. та №81/3048 від 14.05.2018р. до посольства Соціалістичної ОСОБА_9 ОСОБА_7 в Україні для встановлення (ідентифікації) особи відповідача.
Пунктом 2.7 Інструкції №353/271/150 передбачено, що у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу). У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно (абз.3 п.2.7 Інструкції).
Слід зазначити і те, що позивач також звертався із запитом №81/2625 від 23.04.2018 року до Департаменту Консульської Служби Міністерства Закордонних Справ України для ідентифікації особи відповідача.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт надіслання вказаних запитів та такі не подані представником позивача в судовому засіданні.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
У ч.1 ст.77 КАС України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.90 КАС).
Згідно ст.242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вищенаведеного, повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_6 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про продовження строку затримання громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, - не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Х.В.Гладишева

Рішення набрало законної сили «___»_________________ 20 __ р.

Суддя Х.В.Гладишева