Справа № 822/980/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/980/18

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

26 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Платаш В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року (ухвалене 05 квітня 2018 року, повний текст якого виготовлено 11 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в якому просив суд: визнати бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною; зобов'язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги ОСОБА_2, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565), а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (далі - Порядок №850).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Позивач вказує, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) згідно Закону №565 та Порядку №850 адже звернувся до відповідача із заявою про отримання ОГД як колишній працівник органів внутрішніх справ, а не поліцейський. Позивач зазначає, що у зв'язку із втратою чинності Законом №565 він не втратив право на призначення ОГД на підставі цього закону, а з посиланням на ст.23 Закону №565 та ст.100 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580) позивач наголошує, що він має право вибору підстав вибору виплати ОГД.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Правова позиція відповідача зводиться до того, що ОГД позивачу має визначатись на підставі Закону №580 та Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 (далі - Порядок №4).

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 06.11.2015 року позивач звільнений із органів внутрішніх справ.

07.11.2015 року позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області.

В подальшому, 11.02.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції.

04.02.2016 року позивач пройшов військово-лікарську комісію ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" та постановою даної комісії встановлено, що в нього є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

04.02.2016 року позивачу видана довідка Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якої йому встановлено ІІ групу інвалідності, із зазначенням причини інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

13.02.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Листом від 27.02.2018 року Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Хмельницькій області відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, з підстав того, що після служби в ОВС він проходив службу в поліції, а отже втратив своє право на виплату грошової одноразової грошової допомоги як міліціонер.

Позивач вважаючи бездіяльність Ліквідаційної комісія Управління МВС України в Хмельницькій області щодо не направлення його матеріалів про виплату грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону № 565, а також Порядку № 850 протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОДГ позивачу, як поліцейському, має визначатись на підставі норм Закону №580 та Порядку № 4, що, в свою чергу, не позбавляє його права на отримання належних виплат у разі зазначення в довідці до акту МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідача не існувало підстав для направлення матеріалів щодо позивача до Міністерства внутрішніх справ України для нарахування позивачу ОДГ згідно Порядку № 850 та статті 23 Закону №565.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон №580.

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону №565 та Порядком №850.

Відповідно до статті 23 Закону №565 та пункту 3 Порядку № 850 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога.

Встановлено, що 06.11.2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ, а з 11.02.2016 року - зі служби в поліції.

Згідно пункту 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580 (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно частини 2 статті 97 Закону №580 порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі, смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону №580, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського .

Наказом МВС України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно матеріалів справи право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 04.02.2016 року.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №4).

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності із документами, що визначені цим пунктом (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №4).

Пунктами 1, 2 розділу IV Порядку №4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Оскільки позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 04.02.2016 року, він має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 4, згідно з яким заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Враховуючи наведені обставини та норми, колегія суддів вважає, що право на призначення та виплату грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, відповідно до ст.23 Закону №565 та Порядку №850 мають право виключно особи, останнім місцем роботи яких є органи міліції, а також пенсіонери МВС. При цьому, порядок та умови отримання одноразової грошової допомоги у разі визначення інвалідності поліцейськими передбачені Законом №580 та Порядком №4. Отже особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, в тому числі й позивачу у даній справі, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності призначається та виплачується згідно положень Закону №580 та Порядку №4.

Посилання позивача на те, що він має право вибору підстав вибору виплати ОГД, тобто має право самостійно обрати чи буде йому нарахована ОГД згідно Закону №565 чи згідно Закону №580, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, згідно ст.23 Закону №565 якщо працівник міліції та члени його сім'ї одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Відповідно до ч.5 ст.100 Закону №580 якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Колегія суддів переконана, що законодавець в ст.23 Закону №565 та ч.5 ст.100 Закону №580 має на увазі право особи обирати або отримання ОГД згідно вказаних норм або ж отримання іншої компенсаційної виплати на підставі норм іншого законодавства, які надають право на отримання таких виплат в тому числі без урахування правового статусу працівника поліції чи міліції. До того ж, колегія суддів зауважує, що у особи не може одночасно виникнути право на отримання ОГД згідно Закону №565 та згідно Закону №580.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що правова позиція щодо наявності у позивача права на отримання ОГД згідно Закону №565 та Порядку №850 повністю узгоджується із правовою позицією, яка викладена Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 по справі №822/1579/17, від 13.02.2018 по справі №806/845/16, від 13.03.2018 по справі №822/2597/17, Вінницьким апеляційним адміністративним судом по справах №822/360/17, 822/835/17, а також Хмельницьким окружним адміністративним судом в постанові від 15.09.2016 по справі №822/1667/16 на виконання якої МВС України здійснило нарахування та виплату ОГД по цій справі згідно Закону №565 та Порядку №850.

Відповідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що висновки Верховного Суду, які викладені в постановах від 30.01.2018 по справі №822/1579/17 та від 13.02.2018 по справі №806/845/16 не можуть бути застосовані при вирішенні даної справи, адже позивачами у вказаних справах були особи, останнім місце роботи яких були підрозділи МВС, а не Національної поліції, що має вирішальне значення при визначенні підстав виплати ОГД. До того ж, підставою визнання протиправною бездіяльності МВС України по справі №822/1579/17 слугував також висновок суду щодо неприйняття відповідного рішення за заявою позивача щодо нарахування ОГД.

Щодо постанови Верховного Суду від 13.03.2018 по справі №822/2597/17, колегія суддів зазначає, що хоч і Верховний Суд зазначив про право на ОГД, але за предметом спору вимоги задоволено лише щодо повторного розгляду заяви і прийняття рішення, а не листа-відмови, у задоволенні іншої вимоги про зобов'язання нарахувати й виплатити ОГД - відмовлено.

При цьому, колегія суддів враховує, що висновки Верховного Суду, які викладені в постановах від 27.02.2018 по справі №695/102/17 та від 27.03.2018 по справі №822/2595/17 та згідно яких підтверджено наявність у позивача права на отримання ОГД у зв'язку з встановлення йому інвалідності, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ у порядку та розмірах, передбачених Законом №580 та Порядком № 4.

Посилання позивача на висновки, які викладені в рішеннях Вінницького апеляційного адміністративного суду та Хмельницького окружного адміністративного суду, колегія суддів не враховує, адже відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 червня 2018 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.