Справа № 431/580/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

25 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 431/580/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Відділу зони Чорнобильської АЕС Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2018 від Старобільського районного суду Луганської області на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до ліквідаційної комісії Відділу зони Чорнобильської АЕС Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі ЛК Відділу зони Чорнобильської АЕС, відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого позивач послався на таке.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи за захворюванням, пов`язаним із наслідками Чорнобильської катастрофи, та має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

01.01.2012 набула чинності Постанова КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає проведення перерахунків та осучаснення пенсії для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1986-1990 p.p. і були визнані інвалідами. Цією постановою передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1989-1990 р.р. у розмірі відшкодування фактичних збитків.

На час, коли відбулася аварія на ЧАЕС, позивач працював в УВС Львівського виконкому на посаді міліціонера та був відряджений в розпорядження УВС Київської області, де в подальшому виконував обов`язки в другому ОБ ППСМ УВД Київської області по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (накази УВС: від 29.09.1989 № 051, від 02.11.1989 № 053, від 06.12.1989 № 059, від 05.01.1990 № 01, від 12.09.1990 № 216, від 12.12.1990 № 287).

За час перебування в зоні ЧАЕС ОСОБА_1 отримав заробітну плату з серпня по грудень 1989 року та за січень, серпень, вересень, жовтень 1990 року в сумі 3254 крб. 75 коп.

Позивач дізнався, що крім коефіцієнта 2 відповідно до Постанови Ради Міністрів УСРС та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, за роботу в зоні він повинен був одержувати посадові оклади та оклади за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі, з яких в подальшому позивачу повинна бути нарахована пенсія. Також було встановлено зони небезпеки, де оплата праці працівників, розташованих в межах 30-км зони ЧАЕС, розділеної на ІІІ, ІІ, І зони безпеки, оплачуються відповідно у 5, 4, 3, 2-кратному розмірі таких ставок (посадових окладів). Головним управлінням МВС України в Київській області згідно наказу МВС СРСР від 26.05.1986 № 0149, на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс усім працівникам органів внутрішніх справ повинні були виплачуватися премії в розмірі 60% збереженого середнього заробітку за дні роботи в зоні відчуження.

Позивач в 2003 році звертався до відділу зони ЧАЕС, але отримав відповідь, яка його не задовольнила. В довідках не враховані: доплата за роботу у вихідні та святкові дні, премії, кратність повинна бути 2, в довідці вказано 1.

В 2017 році ОСОБА_1 звернувся до ГУМВС України в Київській області за роз`ясненням та одержав відповідь, в якій вказано, що ОСОБА_1 працював в зоні ЧАЕС по 6 годин кожен день на підставі витягів з наказів від 29.09.1989 № 051, від 02.11.1989 № 053, від 06.12.1989 № 059, від 05.01.1990 № 01, від 05.01.1990 № 01, від 05.01.1990 № 01, від 12.09.1990 № 216, від 12.12.1990 № 287, та довідку місця знаходження (накази та довідки). На підставі цих наказів була складена довідка Ф 5, яку повинні були надати позивачу в відділі Зони ЧАЕС, але Ф 5 позивач не отримав.

Із зазначеним розміром заробітної плати, та, відповідно, нарахованою на її підставі сумою пенсії позивач не погоджується, так як при їх призначенні не було враховано ряд обставин і допущено ряд неправомірних рішень, що призвело до втрати розміру пенсії під час її перерахунку, осучасненню і виплати УПФУ в м. Старобільськ.

Тому позивач вважає, що розрахунок його грошового утримання (заробітної плати) має бути здійснений з урахуванням виплати коштів, згідно з його розрахунком (Розрахунок ф 5).

На підставі викладеного позивач просив визнати неправомірними дії відповідача по наданню позивачу довідки роботи в зоні 1 з серпня по грудень 1989 року та січень, серпень, вересень, жовтень 1990 року; видати нову довідку Ф 5 про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в Пенсійний фонд м. Старобільська для перерахунку пенсії, тобто: - з урахуванням 6-годинного дня щоденно на підставі витягів з наказів від 29.09.1989 № 051, від 02.11.1989 № 053, від 06.12.1989 № 059, від 05.01.1990 № 01, від 05.01.1990 № 01, від 05.01.1990 № 01, від 12.09.1990 № 216, від 12.12.1990 № 287, - врахувати кратність 2, - врахувати оплату вихідних та святкових днів в подвійному розмірі, максимальний розмір премії - 60% (Постанова РМ УРСР № 207-2 від 10.06.1986; Постанови РМ СРСР ВЦРПС № 665-195 від 05.07.1986, Наказу МВС СРСР від 30.06.1986 № 0189, від 26.05.1986 № 149), - врахувати оплату праці по підвищеним 100% тарифним ставкам (Постанова ЦК КПРС, Президіуму ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 п. 1, Наказу МВС СРСР від 11.05.1986 № 0130).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву. У судове засідання 25.06.2018 позивач не прибув, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-76 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи, що підтверджується відповідними посвідченнями (арк. спр. 50).

Відповідно до довідки від 31.01.1990 № 62, виданої 2-м окремим батальйоном ДПС міліції Управління внутрішніх справ Виконкому Київської обласної ради народних депутатів, ОСОБА_1 з 04.08.1989 по 01.02.1990, в тому числі в суботні та недільні дні виконував службові обов`язки в 2-му ОБ ДПСМ УВС Київської області з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримана ним доза радіаційного опромінення складає 0,6 БЕР (арк. спр. 51).

У грудні 2017 року позивач звернувся до ГУ МВС України в Київській області із заявою, в якій зазначив, що у період з 01.08.1989 по 31.01.1990 та з 09.08.1990 по 31.10.1990 він виконував службові обов`язки в другому ОБ ДПСМ УВС Київської області з ліквідації наслідків аварії на Чонобильській АЕС, у зв`язку з перерахунком пенсії просив надати довідку про кратність окладів з урахуванням вихідних та святкових днів (постанова № 207-7 від 10.06.1986), довідку про місце перебування, маршрутний лист, розрахунковий лист грошового забезпечення з зазначенням преміальних (постанова № 665-195 від 05.06.1986) (арк. спр. 53).

Листом від 08.01.2018 ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Київській області направила позивачеві довідку про заробітну плату помісячно, довідку про підтвердження факту участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і завірені розрахункові листи за 1989 та 1990 роки (арк. спр. 56-60).

Згідно з довідкою від 05.01.2018 № 4 про заробітну плату для обчислення пенсії, виданою Відділом зони Чорнобильської АЕС, сума заробітної плати позивача складає: за 1989 рік: серпень 0,00185, вересень 0,00352, жовтень 0,00370, листопад 0,00370, грудень 0,00339; за 1990 рік: січень 0,00585, серпень 0,00174, вересень 0,00409, жовтень 0,00470 грн (арк. спр. 58).

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі за текстом - Закон № 796-XII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 796-ХІІ він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Як установлено судом, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною четвертою статті 15 Закону № 796-ХІІ передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 прийняв постанову № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до пункту 2 якої зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі Порядок № 1210), цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 04.08.1989 по 31.01.1990 та з 09.08.1990 по 30.09.1990, що підтверджується довідкою ГУ МВС України в Київській області від 04.01.2018 № 55/109/12 та не оспорюється сторонами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

У разі коли кількість відпрацьованих днів у неповному календарному місяці роботи більш як 25,4, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час (пункт 5).

В усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку (пункт 6).

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців (пункт 8).

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986 р. № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 6 січня 1988 р. № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986 року, № 179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» керівникам підприємств і організацій надано право здійснювати оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним до 100 відсотків тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадовими окладами. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок (розцінок) і окладів встановлюються з урахуванням складності і терміновості виконуваних робіт. Виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади та оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі. Особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, начальницькому і рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати крім того добові і забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.06.1986 № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати (пункт 1).

Дію пункту 1 (на період проведення робіт) та 10 постанови ЦККПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 поширено на працівників підприємств, організацій і установ, незалежно від відомчої підпорядкованості, а також на військовослужбовців та військових будівельників, зайнятих на вказаних роботах.

Також цим пунктом постанови визначалося, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно в чотири-, три-, та двократному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (оклада), встановленої за основним місцем роботи.

Пунктом 2 цієї постанови визначалося, що працівникам, у тому числі військовослужбовцям, військовозобов`язаним, призваним на збори, а також особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, зазначені у пункті 1 цієї постанови, виплачуються добові в розмірі 3 карбованці 50 копійок.

Пунктом 4 постанови встановлено працівникам підприємств, організацій і установ, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього природного середовища, додаткову оплату праці за роботу в нічний час у розмірі 35% годинної тарифної ставки (оклада) за кожну годину роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки (оклада) на місяць.

Дозволено підприємствам, організаціям та установам залучати працівників до робіт, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Також розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс та 23.05.1986 № 1031-рс визначено, що у виключних випадках оплату праці військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах у III, II, I зонах небезпеки проводили у 5, 4, 3 кратному розмірах.

Рішенням Урядової комісії від 02.02.1987 № 351 «Про оплату праці працівників, зайнятих ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» передбачалось, що оплата у зоні ЧАЕС провадилась на різних ділянках проммайданчика ЧАЕС в залежності від радіаційної обстановки із застосуванням показника кратності від 2 до 5 в залежності від ступеня важкості роботи.

Отже, чинним на той час законодавством було передбачено два вищезазначених види оплати праці військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які залучались до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: у подвійному розмірі - у разі виконання службових обов`язків в зоні Чорнобильської АЕС, і у кратному розмірі - у виключних випадках при оплаті праці військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах в зонах небезпеки за рішенням Урядової комісії. Вказані види оплати праці є взаємовиключними, а не доповнюють один одного, як вважає позивач. Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконував свої службові обов`язки і отримував за це оплату відповідно до першого виду, при тому, що у справі відсутні будь-які докази стосовно підстав отримання оплати праці відповідно до другого виду.

Так, судом установлено, що у 1989 році позивачеві за серпень виплачено другий оклад у вересні в сумі 167,10 крб та добові в сумі 126 крб, за вересень виплачено другий оклад у жовтні в сумі 185 крб та добові 135 крб, за жовтень виплачено другий оклад у листопаді в сумі185 крб та добові в сумі 139,30 крб, за листопад виплачено другий оклад у грудні в сумі 154,17 крб та добові в сумі 112,50 крб, за грудень виплачено другий оклад у січні 1990 року в сумі 185 крб та добові в сумі 139,50 крб, та у 1990 році позивачеві за січень виплачено другий оклад у лютому в сумі 200 крб та добові в сумі 139,50 крб, за серпень виплачено другий оклад у вересні в сумі 174,24 крб та добові в сумі 103,50 крб, за вересень виплачено другий оклад у жовтні в сумі 235 крб та добові в сумі 67,50 крб, за жовтень виплачено другий оклад у листопаді в сумі 60,65 крб та добові в сумі 96,65 крб, що підтверджується розрахунковими листками (арк. спр. 59, 60).

Суми виплаченого позивачеві другого окладу зазначено у довідці відповідача від 05.01.2018 № 4.

Що стосується сум добових, суд зазначає, що позивачем не заявлено вимоги щодо їх невключення до вказаної довідки. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Щодо вимог про врахування суми премії 60%, а також оплати вихідних і святкових днів у подвійному розмірі суд керується таким.

Як уже зазначено судом, відповідно до п. п. 4, 5 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, підпунктів 4 і 5 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10.06.1986 № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню довкілля» керівникам підприємств, установ, організацій, незалежно від галузевого підпорядкування, дозволено встановлювати максимальний розмір премії - 60 % тарифної ставки (окладу) в місяць.

Згідно із пунктом 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.

Як роз`яснило Міністерство праці та соціальної політики України своїм листом від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986 - 1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», згідно із постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Таким чином, якщо до поїздки працівника в зону відчуження або після повернення премія йому нараховувалась за період виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, премія також повинна була бути нарахована в розмірах, визначених діючим на той час на підприємстві положенням про преміювання. При цьому в зазначене положення могли бути внесені зміни у відповідності з підпунктом 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 щодо підвищення граничного розміру премій до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць.

Позивачем не підтверджено належними доказами того, що така премія йому виплачувалася, відтак, позовні вимоги у цій частині суд також вважає необґрунтованими. Також слід наголосити, що вищенаведеними нормативними актами встановлено лише максимальний розмір премії, а не визначено виплату премії як обов`язкову.

Суд звертає увагу, що виплата вищевказаних премій та надбавок є виключно дискреційними повноваженнями роботодавця.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Нарахування грошового забезпечення у період виконання позивачем заходів з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснювалося згідно з Положенням про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим наказом МВС СРСР від 19.03.1984 № 090.

Пунктом 12 Положення передбачено, що винагорода за понаднормову роботу, а також додаткову винагороду за роботу у дні відпочинку та святкові дні особам рядового та керівного складу не виплачується за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.

Крім того, відповідно до п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 № 778, для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, встановлюється ненормований робочий час.

Оскільки доказів про видачу наказів про преміювання позивача в зазначених ним у позові розмірах не надано, бездіяльність у цій частині не оскаржувалася, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо включення до довідки оплати у вихідні та святкові дні у подвійному розмірі, а також премії в розмірі 60%.

Слід зазначити, що адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд звертає увагу, що позивачем не оскаржувалися накази (інші розпорядчі акти), на підставі яких було визначено його заробіток у спірний період, не вносилися зміни до таких розпорядчих актів та не здійснювався перерахунок заробітку позивача. Крім того, спір щодо обліку часу перебування позивача у зоні небезпеки між сторонами відсутній. При видачі довідки від 05.01.2018 № 4 відповідач керувався даними, вказаними у розрахункових листках.

Також позивач помилково просить зобов`язати відповідача видати йому довідку Ф5, оскільки довідка такої форми - це довідка про проходження військової служби з військової частини, яка не має відношення до даного предмету спору.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя І.О. Свергун