Справа № 448/285/18
Суддя: Гладишева Х. В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/285/18
Провадження № 2-а/448/103/18
Р І Ш Е Н Н Я
19.06.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Гладишевої Х.В.,
при секретарі судового засідання Рушеляк Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Ляховича ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП про скасування постанови посадової особи Національної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 08.03.2018 року о 15.40 год. на 64км а/д «Львів-Шегині» його (позивача) було зупинено інспектором поліції за те, що він (позивач) рухався без ввімкненого ближнього світла фар при русі за відсутності денних ходових вогнів за межами населеного пункту. В подальшому відносно нього (позивача) було винесено спірну постанову за порушення п. 9.8 та п.9.9 «б» ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Стверджує, що він (позивач) після його зупинки поліцейськими, клопотав в таких щодо забезпечення йому адвоката для надання правової допомоги, однак вказана вимога поліцейським була проігнорована. Окрім цього, він (позивач) просив поліцейського представити докази щодо порушення ним ПДР України, однак поліцейський ОСОБА_3 зазначив, що доказами по справі є усні покази свідків, зокрема його колег, тобто працівників поліції. Жодних фото чи відеоматеріалів щодо порушення ним (позивачем) представлено працівниками поліції не було.
З огляду на наведене, просив суд спірну постанову скасувати, а справу провадженням закрити.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак надіслав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу розглядати у його відсутності.
Відповідач - інспектор взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду відзив, в якому заперечує проти позову та просить в задоволенні такого відмовити.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, що постановою серії БР № 510748, винесеною інспектором взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп., у зв'язку з тим, що останній 08.03.2018 року на 64 км а/д «Львів-Шегині» рухався поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар та без ввімкнених ходових вогнів та габаритів, чим порушив п.9.8., після зупинки співробітниками поліції водій не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Крім цього, суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, з приводу доводів позивача з приводу того, що ч.2 ст.122 КУпАП не передбачено відповідальності за порушення правил дорожнього руху, встановлених інспектором поліції, суд дійшов наступного висновку.
Згідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п. 9.8. розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.
При цьому, відповідно до п.1.10 ПДР денні ходові вогні це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.
Відповідно до п.9.9 «б» розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п.9.8 ПДР про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар, ввімкнення аварійної світлової сигналізації стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.
Разом із тим, диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем встановлено не було.
Таким чином, суд дійшов висновку, що правопорушення, зафіксовані інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух в денну пору доби із вимкненим ближнім світлом фар, не ввімкнення аварійної світлової сигналізації, не може бути кваліфіковане за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
При цьому суд звертає увагу на те, що приписами ст.125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121 - 128, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст.139 і 140 цього Кодексу.
З приводу доводів позивача ОСОБА_1 щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення без ознайомлення позивача з його правами, відмовою в отриманні права на захист та не відібрання у нього пояснень, суд зазначає наступне.
У рішенні Конституційного суду України від 26 травня 2015 року по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014).
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП , протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 ст. 258 КУпАП законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку про неправомірність винесеної інспектором взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3 постанови серії БР № 510748 від 08.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та наявності підстав для її скасування із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Керуючись викладеним, ст.ст. 2, 9, 77, 242-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 510748 від 08.03.2018 року, винесену інспектором взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Ляховичем ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Х.В.Гладишева

Рішення набрала законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Х.В.Гладишева