Справа № 804/4519/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
23 червня 2018 року Справа № 804/4519/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя; Ільков В.В.,
секретаря судового засідання : Загородній О.В.,
представника позивача: ОСОБА_2,
представника відповідача: Данілевської Т.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про скасування постанов,-
18.06.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.12.2015 року, за виконавчим провадженням ВП № 49586777 винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М.;
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52690287 від 19.10.2016 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М.;
- скасувати постанову про арешт майна боржника ВП № 52690287 від 19.10.2016 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М.;
- скасувати постанову про розшук майна боржника ВП № 52690287 від 15.11.2016 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправну бездіяльність державного виконавця, винесення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУБ в Дніпропетровській області постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про відкриття виконавчого провадження щодо його стягнення, зазначив, що постанови суперечать нормам закону та порушують його права. Також, зазначив про те, що майно фактично не було передано стягувачеві, незважаючи на винесені постанови, а залишилося у власності позивача.
Крім того, позивач в позовній заяві просить суд поновити йому строк для звернення до адміністративного суду, який порушено ним з поважних причин, при цьому зазначив, що дізнався про наявність виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, а відповідно, про існування постанов, що оскаржуються, лише у квітні 2018 року, від сторонніх осіб, тому не мав можливості подати відповідну позовну заяву у встановлений законом строк.
З метою встановлення всіх обставин по справі ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 22.06.2018 року.
22.06.2018 року розгляд справи відкладено до 23.06.2018 року.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми законодавства, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке.
Судом встановлено, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М 09.12.2015 року було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49586777 щодо виконання виконавчого напису №1106, виданого 01.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В., за яким необхідно звернути стягнення на приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 69,6 кв.м. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку предмета стягнення задовольнити вимоги стягувача у загальному розмірі 3 442 500,00 гривень (а.с.11).
15.12.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М. було винесено постанову у рамках ВП № 49586777 про стягнення з боржника ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 344 250, 00 гривень (а.с.12).
19.10.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М. було винесено постанову ВП № 52690287 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника ОСОБА_7 виконавчого збору у розмірі 344 250,00 гривень (а.с.13).
Також, 19.10.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М. було винесено постанову ВП № 52690287 про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_4, окрім приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 69,6 кв.м. (а.с.14).
15.11.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М. було винесено постанову ВП № 52690287 про розшук майна боржника (а.с.15).
Не погодившись із вищевказаними постановами державного виконавця, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав, у зв'язку із чим просить суд вищезазначені постанови.
При вирішенні питання щодо строків звернення до суду суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Крім того, суд звертає увагу, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст.287 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
У п.1 ч.2 ст.287 КАС України зазначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
У спірних правовідносинах виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса, а не судове рішення, а тому вказана норма у спірних правовідносинах не може бути застосована.
Позивач, який у спірних правовідносинах є учасником виконавчого провадження, у клопотанні про поновлення строків звернення до суду вказує, що він дізнався про наявність виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, а відповідно, про існування постанов, що оскаржується лише у липні 2018 року, тому не мав можливості подати відповідну позовну заяву у встановлений законом строк.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно акту опису й арешту майна, який було складено у травні 2016 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Данилевською Т.М. при виконання виконавчого напису №1106, виданого 01.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. видно, що позивач ОСОБА_4, був обізнаний щодо виконавчих проваджень з виконання оскаржуваних постанов, оскільки акт опису й арешту майна позивач підписав особисто (а.с.101-104).
Також, згідно реєстру рекомендованих відправлень від 10.12.2015 року видно, що відповідачем, у відповідності до вимог чинного законодавства, було відправлено на адресу позивача постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2015 року, що підтверджується відповідним реєстром відправлень, який наявний в матеріалах справи.
Згідно з реєстром рекомендованих відправлень від 16.12.2015 року відповідачем на адресу позивача були направлені копії матеріали виконавчих проваджень, а саме: постанова від 15.12.2015 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, постанова від 15.12.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, а згідно з реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 19.10.2016 року на адресу позивача державним виконавцем були відправлені матеріали виконавчого провадження, а саме постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.10.2016 року.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст. 287 КАС України, а твердження позивача, щодо того що він дізнався про порушення його прав лише в квітні 2018 року спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Також, судом встановлено, що відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 року по справі № 804/2704/17 позовну заяву ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування постанов, було залишено без руху, оскільки позивачем не обґрунтовано звернення до суду з вказаним позовом, тобто позов подано поза межами десятиденного строку звернення до суду, а також, позивачем не було надано до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин його пропуску, а також докази на підтвердження таких обставин.
Ухвалою суду від 05.06.2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування постанов, було повернуто позивачу, з підстав передбачених п.1 ч.4 ст. 169 КАС України.
Суд керуючись ч. 2 ст. 8 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 1-9/2011 від 13 грудня 2011 р. № 17-рп/2011, надаючи оцінку конституційності скорочення строків на звернення до суду, серед іншого зазначено, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою, а тому у процесуальних кодексах лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України.
З наведеної правової позиції Конституційного Суду України слідує, що наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.
Суд вважає за необхідне зазначити про те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Зважаючи, що вказані позивачем обставини пропуску строку звернення до суду є неповажними, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами. Розглянувши матеріали позову та доданих до нього документів суд вважає, що наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та судом з матеріалів позовної заяви не встановлено, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Керуючись ст. 122, 123, 240, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про скасування постанов - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков