Справа № 336/1168/18
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/1168/18
Провадження № 2-а/336/176/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.02.2018 року серії ЕАА № 30533 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 132-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він 20.02.2018 року приблизно о 00 год. 44 хв. керував вантажним транспортним засобом "ДАФ" державний номерний знак АР 6537СХ, буксируючи причіп "Крона", державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Новомосковську. В цей час автомобіль було зупинено працівником патрульної поліції, який наказав надати для огляду документи, На вимогу поліцейського позивач надав всі необхідні документи, після перевірки документів інспектор повідомив, що позивач нібито перевозив вантаж на транспортному засобі фактична маса якого за документами перевищує максимальну допустиму вагу навантаження, тим самим порушив пункт 22.5 правил дорожнього руху України за що статтею 132-1 КУпАП передбачена відповідальність і накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного вище правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 300533 від 20.02.2018 року підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач зазначає про те, що відповідач не розяснив йому права та обовязки передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Крім того, відмовив у розгляді клопотання позивача щодо відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю скористатися правовою допомогою, не надано йому можливості скористатися допомогою адвоката та не повідомлено про причини неможливості залучення адвоката.

На думку позивача, винесена постанова не містить відомостей про здійснення фіксації правопорушення, не містить підпису позивача чи запису про відмову останнього від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає також про те, що вагово-габаритний контроль транспортного засобу взагалі не здійснювався, інспектор заздалегідь помилково дійшов висновку, подивившись лише на ТТН, що є порушенням з боку посадових осіб та призвело до спотворення фактів.

Крім того, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вантажного автомобіля «ДАФ» вбачається, що його повна маса складає 26 500 кг, а також з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу причепу «Крона» вбачається, що його повна маса складає 27 000, отже загальна повна маса транспортного засобу з причепом повинна складати 53 500, а в товарно-транспортній накладній від 19.02.2018 року зазначено, що вантаж наданий для перевезення масою 51 379, що не порушує правил перевезення відповідних вантажів.

Також, обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідачем не було взято до уваги його пояснення, не проведено належним чином вагово-габаритний контроль транспортного засобу, не виявлено обставини, що виключають адміністративну відповідальність, помякшують або обтяжують відповідальність, не були зясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого при винесенні відповідачем постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП.

За твердженнями позивача, відповідач розглянув справи та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчиненого правопорушення, доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги пояснення позивача, не дослідив обставини в їх сукупності, а керувався лише домислами та неіснуючими даними, а тому є всі підстави вважати, що винесена відповідачем постанова серії ЕАА № 30533 від 20.02.2018 року винесена незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2018 року відкладено підготовче судове засідання, у звязку з неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення відповідачу та представнику третьої особи повідомлень про дату, час і місце судового засідання.

16.04.2018 року на адресу суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення та матеріалами, а саме диск з відеозаписом, що потягли за собою притягнення позивача до адміністративною відповідальності з клопотанням про його долучення до матеріалів справи.

19.04.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься заява позивача від 20.03.2018 року за змістом якої останній просить розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просив розглядати справу без його участі та відмовити у позові, посилаючись на законність винесеної постанови.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області також в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду пояснення за змістом яких просив суд розглядати справу без його участі та відмовити у позові.

У відповідності до частини 3 статті 194, частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідальність за статтею 132-1 КУпАП передбачена за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Згідно з нормами статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та пята статті 133, частини третя, шоста, восьма, девята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 5 розділу III Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з частиною 4 статі 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частина друга статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 5 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, законодавством не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Судом встановлено, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, яка відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за правопорушення, які передбачені статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Відповідно до частини 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

З оглянутого відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу "ДАФ" державний номерний знак АР 6537СХ, з буксируючим причепом "Крона", державний номерний знак НОМЕР_1, відповідач представився позивачу та зазначив причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення режиму роботи зовнішніх світлових приладів. Під час огляду транспортного засобу було виявлено порушення вимог статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно пункту 3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до пункту 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 року №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пп.пп.4-8 п.4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно з пунктами 2.4-2 Правил дорожнього руху у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вимірювання транспортного засобу позивача, за результатами якого встановлено, що габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, що давало б підстави віднести транспортний засіб, яким керував позивач, до великогабаритного. Однак, судом враховано той факт, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилаючись відомості, що вказані у товарно - транспортній накладній № 323911 від 19.02.2018 року, не заперечує що вантаж наданий йому для перевезення масою 51 379 т.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" видаткова накладна є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а саме видаткова накладна фіксує факт отримання/ передачі товарів.

Товарно - транспортна накладна підтверджує факт господарської операції - реалізації та відпуску за довіреністю вантажоодержувача виданою ТОВ "ОПТІМУСАГРОТРЕЙД" вантажу масою брутто у кількості 51 379 т.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд зазначає, що товарно-транспортна накладна № 323911 від 19.02.2018 року є належним та достовірним доказом, в розумінні статей 73, 75 Кодексу адміністративного судочинства України, яким зафіксовано факт перевантаження транспортного засобу позивача.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

За таких підстав, посилання позивача на порушення його процесуальних прав спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваної постанови. Будь-яких порушень або обмежень прав позивача під час винесення оскаржуваної постанови, які могли об'єктивно вплинути на правильність прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, судом встановлено не було.

Приймаючи до уваги вищенаведене, беручи до уваги обставини та правові підстави, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, що становлять предмет позову, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, з підстав, наведених у позові необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

На підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 222, 251, 252, 258, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 20.06.2018 року.

Суддя Я.Р.Марко