Справа № 2а-6039/11/2670
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2018 року

Київ

справа №2а-6039/11/2670

адміністративне провадження №К/9901/11920/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження
заяву Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2016 року (колегія у складі суддів: О.М. Нечитайло, І.В. Борисенко, І.Я. Олендер)
у справі№ 2а-6039/11/2670
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промгаз України»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промгаз України» (далі - ТОВ «Промгаз України») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі) про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 вересня 2010 року №/0, від 18 листопада 2010 року №/1 та від 28 січня 2011 року №/2.

Суди установили, що уповноважені особи контролюючого органу на підставі постанови слідчого від 06 серпня 2010 року у рамках кримінальної справи №76-00277, провели невиїзну документальну перевірку позивача з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ за результатами здійснення фінансово-господарських операцій з експортування за межі митної території України лінз для окулярів, не для коригування зору, виробництва ТОВ «Ізюмський оптико-механічний завод» за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, про що склали акт від 25 серпня 2010 року №582/23-10/32851474, яким встановили порушення позивачем вимог підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого позивачем занижено суму ПДВ у розмірі 19 715 520,00 грн.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2010 року №/0, яким збільшив позивачу розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 29 573 280,00 грн., з яких 19 715 520,00 грн. - основний платіж, 9 857 760,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким задоволено адміністративний позов. Визнано дії відповідача щодо винесення податкових повідомлень-рішень від 03 вересня 2010 року №/0, від 18 листопада 2010 року №/1, від 28 січня 2011 року №/2 протиправними. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 03 вересня 2010 року №/0, від 18 листопада 2010 року №/1 та від 28 січня 2011 року №/2.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2016 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року у частині задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача щодо винесення податкових повідомлень-рішень від 03 вересня 2010 року №/0, від 18 листопада 2010 року №/1, від 28 січня 2011 року №/2 протиправними та залишено в силі у цій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2012 року. В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року залишено без змін.

У заяві про перегляд рішення суду касаційної інстанції Верховним Судом України ДПІ у Печерському районі, посилаючись на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у подібних правовідносинах, просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2008 року по справі №К-21696/06 , яка, на думку ДПІ у Печерському районі, підтверджує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Проте аналіз рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, та рішень, копії яких надано для порівняння, не дає підстав вважати, що цей суд неоднаково застосував одні і ті ж норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Так, у справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень - рішень, застосувавши при цьому норми пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», дійшов висновку, що при встановленні факту невідповідності рівня звичайних цін, за якими здійснювалась реалізація позивачем лінз на підставі висновку експерта, податковий орган діяв не у межах наведеної норми законодавства, оскільки не використовував інформацію про укладені, на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах, із врахуванням звичайних, при укладанні угод між непов'язаними особами надбавок чи знижок до ціни тощо.

У рішенні від 14 травня 2008 року, яке надано заявником на підтвердження неоднакового правозастосування, Вищий адміністративний суд України у подібних правовідносинах, застосувавши норми пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», дійшов до висновку, що податковою інспекцією дотримані вимоги пп. 1.20.2., пп. 1.20.8. п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» при визначенні звичайної ціни за вищевказаними господарськими операціями та доведено факт продажу вказаного товару за вказаний період за цінами нижчими від цін, за якими продається аналогічний товар іншим підприємствам, тобто за звичайними цінами. Вказаний висновок ґрунтується на встановлених судом апеляційної інстанції обставин, що для визначення звичайних цін при реалізації товару за вказаними господарськими операціями за період, що був предметом податкової перевірки, використовувалась інформація про укладені договори з іншими підприємствами з ідентичними товарами у співставних умовах за цей же період з дотриманням вимог щодо ідентичності (однорідності) товару та щодо співставності умов, що відповідає вимогам вищевказаної норми Закону. Податковою інспекцією вивчено інформацію про стан ринкових цін на товари, враховані фактичні витрати підприємства на вирощування продукції, переробку, просування її на ринку збуту тощо.

Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ.

Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України, не підтвердилися, у задоволенні заяви ДПІ у Печерському районі слід відмовити.

Керуючись пунктом першим частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду