Справа № 817/1321/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

23 червня 2018 року м. Рівне №817/1321/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши клопотання позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області
провизнання протиправною відмови та зобов'язання до вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В :

26.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі №Г-2162/0-2191/0/95-18 від 27.02.2018 та про зобов'язання повторно розглянути його заяву від 06.02.2018 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.03.2018 позовна заява передана за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду, і отримана адресатом 11.05.2018. За протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями матеріали надійшли в провадження судді Друзенко Н.В.

Ухвалою суду від 14.05.2018 позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою від 12.06.2018, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження в адміністративній справі №817/1321/18. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 21.06.2018.

21.06.2018 підготовче засідання відкладено за клопотанням відповідача у зв'язку з тим, що ухвала про відкриття провадження отримана ним лише 19.06.2018. У зв'язку з плановою щорічною відпусткою головуючої судді, підготовче засідання відкладено на 09.08.2018.

22.06.2018 позивачем подано заяву про забезпечення позову у справі №817/1321/18, в якій він просить до вирішення справи по суті заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії стосовно земельного масиву (ділянки), для якої за даними публічної кадастрової карти України не визначено кадастровий номер, яка є вільною та знаходиться біля села Бесідки, Славутського району Хмельницької області та межує з ділянкою НОМЕР_1.

Суд, з врахуванням майнового становища позивача, прийняв до розгляду не оплачену судовим збором заяву про забезпечення позову.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.

В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, в силу вимог частини другої цієї статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення. Із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 покликається виключно на те, що очевидною є протиправність дій відповідача по відношенню до його прав і охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим, на даному етапі суд не вбачає таких безсумнівних ознак, які б свідчили про протиправність дій суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі, як і безумовних атрибутів порушення такими діями прав особи - позивача у справі.

Визнання на даному етапі судом доведеними тих обставин, які покладені позивачем в основу позову, нівелює розгляд справи по суті, позаяк вирішення питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, вирішуються під час ухвалення судового рішення.

Покликання позивача на те, що він є особою з інвалідністю опорно-рухового апарату не розглядається процесуальним законом ні як основна, ні як додаткова підстава для вжиття судом заходів забезпечення позову, тим більше, що зазначена обставина не має жодного відношення до реалізації ним права на одержання безкоштовно в власність земельної ділянки державної власності.

Разом з тим, позивач в обґрунтування заяви не зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може якимось чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також позивачем не надано жодних доказів, які б доводили неефективність захисту прав, свобод та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

При цьому, судом встановлено, що земельна ділянка, щодо якої позивач виявив намір на отримання у власність, не сформована, кадастрового номеру їй не присвоєно, що унеможливлює її ідентифікацію. Відповідно, така земельна ділянка на сьогоднішній взагалі не може виступати в якості об'єкту цивільного права. Іншими словами, зазначена земельна ділянка до присвоєння їй кадастрового номера не може бути передана з державної у комунальну чи приватну власність. При цьому, і жодних доказів тому, що відповідачем з цього приводу вживаються якісь конкретні дії чи заходи, суду не надано. А відтак обставин, які б підтверджували існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1, наразі не існує.

Із системного аналізу статей 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

З урахуванням того, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є дії відповідача з приводу вирішення його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти будь-які дії стосовно земельного масиву, де розміщена бажана для позивача земельна ділянка, не співвідноситься з такими позовними вимогами.

Більше того, такий спосіб суперечить вимогам пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою не допускається забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, що випливають з рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі.

Водночас, суд також зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову направлений на попередження настання у майбутньому певної події, зокрема такої, як передача земельної ділянки на бажаному позивачем місцерозташуванні у власність або користування іншим особам. Тобто, позивач фактично просить застосувати заходи забезпечення позову на майбутнє, що насамперед не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу на те, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання відповідної ділянки у власність (правова позиція Верховного Суду України у постановах від 10.12.2013 в справі № 21-358-а-13 та від 13.12.2016 в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду - від 27.02.2018 в справі № 545/808/17).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів, які наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, немає, у зв'язку з чим у задоволені відповідної заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 у забезпеченні позову у справі №817/1321/18 за його позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі №Г-2162/0-2191/0/95-18 від 27.02.2018 та про зобов'язання повторно розглянути його заяву від 06.02.2018 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повне судове рішення складено 23.06.2018.

Суддя Друзенко Н.В.