Справа № 826/5459/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 червня 2018 року № 826/5459/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправною та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 16 березня 2018 року № 53746-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна податкова вимога винесена Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві передчасно, оскільки позивачем оскаржені податкові повідомлення - рішення відповідно до яких виник податковий борг, про що повідомлено контролюючий орган.

Відзив від 16 травня 2018 року мотивований тим, що станом на 15 березня 2018 року (момент прийняття податкової вимоги) за позивачем обліковувався податковий борг у розмірі 4112,52 грн, військовий збір - 4 112,52 грн, у зв'язку із чим позивачу направлено податкову вимогу від 16 березня 2018 року № 53746-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16 березня 2018 року № 53746-17.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі акту перевірки від 31 січня 2018 року № 474/26-15-02-30/, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийняті наступні податкові повідомлення - рішення:

від 19 лютого 2018 року № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на суму 3323,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 2659,10 грн, за штрафними санкціями - 664,78 грн;

від 19 лютого 2018 року № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб на суму 170,00 грн;

від 19 лютого 2018 року № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 11079,59 грн, в тому числі: за основним платежем - 8863,67 грн, за штрафними санкціями - 2215,92 грн;

від 19 лютого 2018 року № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними повідомленнями - рішеннями, позивачем подано 02 березня 2018 року до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомлення про оскарження податкових повідомлень - рішень від 19 лютого 2018 року №№ , , , .

Разом з цим, 16 березня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено податкову вимогу № 53746-17, відповідно до якої станом на 16 березня 2018 року у позивача обліковується борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у сумі 12550,04 грн, у тому числі: основний платіж - 8863,67 грн, штрафні санкції - 2895,92 грн, пеня - 790,45 грн; з військового збору у сумі 4112,52 грн, в тому числі: основний платіж - 2659,10 грн, штрафні санкції - 664,78 грн, пеня - 788,64 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу № 53746-17.

На думку позивача, спірна податкова вимога винесена передчасно, оскільки процедура узгодження податкового боргу не завершена.

Таким чином, з метою правильного вирішення адміністративної справи, суду слід встановити чи мало місце узгодження податкового боргу до прийняття оскаржуваної вимоги.

Відповідно до пунктів 56.1 та 56.2 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (пункт 56.8 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (пункт 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В свою чергу, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З вищенаведеного вбачається, що в разі оскарження рішення контролюючого органу в судовому порядку, до дня набрання судовим рішенням законної сили грошове зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до статті 57.3 У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Тобто, протягом 10 днів з моменту отримання рішення позивач повинен був сплатити нараховану суму грошового зобов'язання, або розпочати процедуру адміністративного або судового оскарження, про що невідкладно повідомити контролюючий орган.

Вказані податкові повідомлення - рішення направлені відповідачем рекомендованим листом № 416 та отримані позивачем 23 лютого 2018 року.

Матеріали справи свідчать, що 02 березня 2018 року (тобто до спливу 10-ти денного строку для сплати суми грошового зобов'язання, або початку процедури адміністративного або судового оскарження) позивачем повідомлено ГУ ДФС у місті Києві про оскарження податкових повідомлень - рішень від 19 лютого 2018 року №№ , , , , на підтвердження чого матеріалами справи місять копії повідомлень із відміткою вхідної кореспонденції ГУ ДФС у місті Києві. Також, матеріали справи містять ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження від 05 березня 2018 року у справі № 826/3618/18, від 07 березня 2018 року № 826/3619/18, від 05 березня 2018 року у справі № 826/3621/18, від 05 березня 2018 року № 826/3622/18.

При цьому, податкова вимога прийнята ГУ ДФС у місті Києві 16 березня 2017 року, тобто після отримання повідомлення про оскарження податкових повідомлень - рішень від 19 лютого 2018 року №№ , , , .

Таким чином, суд вважає, що податкова вимога прийнята контролюючим органом до закінчення процедури судового оскарження, тобто до узгодження податкового боргу, що відповідно до приписів Податкового кодексу України свідчить про протиправність оскаржуваної вимоги від 16 березня 2018 року № 53746-17.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Матеріали справи свідчать, що 30 березня 2018 року позивачем укладено договір № 30/03/18 про надання правової допомоги. Згідно акту виконаних робіт від 03 квітня 2018 року послуги (усні консультації, складання запитів, складання заперечень та скарг, складання адміністративного позову, тощо) були надані позивачу на загальну суму 8000,00 грн., сплата підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 03 квітня 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів своїх дій з урахуванням пункту 2 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити.

2. Скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) від 16 березня 2018 року № 53746-17.

3. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (вісімсот чотири гривні вісімдесят копійок) відповідно до квитанцій від 03 квітня 2018 року № 0.0..1.

4. Присудити з Державного бюджету України Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені ним судові витрати у розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч гривень) відповідно до квитанцій від 03 квітня 2018 року № 0.0..1 ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова