Справа № 804/8142/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року Справа № 804/8142/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у м.Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
04.12.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.11.2017 року.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.11.2017 року.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 17.11.2017 року.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у письмовому провадженні, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до положень частини 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що у період з 12.10.2017 р. по 17.10.2017 р., на підставі п.п.78.1.1.2 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу № 5432-п від 03.10.2017 р., Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено невиїзну позапланову документальну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.
- п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 та п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, щодо неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;
- абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, у зв'язку з отримання додаткового блага у вигляді суми анулюваної (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 305413,21 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 170,00 грн.;
Досліджуючи правомірність винесених рішень, та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що 31.01.2007 року між ОСОБА_2 (позичальник) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (банк) укладено договір кредиту № 42.07-07/026, відповідно до пункту 1.1 якого позичальнику було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 118500,00 доларів США зі сплатою процентів 13,2 %.
До вказаного договору встановлений графік погашення кредиту з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30.01.2027 р.
Також, 31.01.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 42.02-11/46/1, відповідно до п.1.1. іпотекодавець передає в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом трьохкімнатну квартиру № 24 загальною проектною площею 122,67 кв.м., що розташована на 6 поверсі в житловому будинку, будівництво якого здійснюється за адресою: м.Київ, вул.Маршала Конєва, 4 (секція А).
Відповідно до п. 1.3 договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором № 42.07-07/026 від 31.01.2007 року повернення кредиту в сумі 118500,00 доларів США з розрахунком сплатою 13,2 %.
Сторони домовились, що сплата строкових (поточних) процентів за користування Кредитом, які нараховуються з 06 травня 2015 року, здійснюється в загальному порядку, передбаченому договором кредиту (пункт 3.5).
Згідно пункту 3.8 договору про внесення змін № 4 до договору кредиту № 42.07-07/026 від 31.01.2007 року, у разі належного виконання позичальником умов, які викладені у п.3.2.1 та п.3.5 цього договору про внесення змін, залишкова заборгованість Позичальника перед Кредитором за Договором кредиту (а саме, заборгованість за Кредитом в сумі, зазначеній в п.2.1 цього договору про внесення змін, заборгованість за процентами у сумі зазначеній у п.3.2.2 цього договору про внесення змін підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання такої заборгованості вважається п'ятнадцятий календарний день після дати виконання позичальником зазначених вище умов (тобто дати здійснення позичальником останнього із платежів, передбачених п.3.2.1 та п.3.5 цього договору про внесення змін).
Шляхом укладання цього договору про внесення змін позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених вище умовах у сумі згідно п.3.8 договору та про свій обов'язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної залишкової заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Останнє погашення по договору кредиту № 42.07-07/026 від 31.01.2007 року здійснено 10.12.2015 року (сплата відсотків по кредиту у розмірі 5805,55 доларів США).
Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 27.01.2016 року за № 10.1-186/96-1101 заборгованість за договором кредиту № 42.07-07/026 від 31.01.2007 року зі строком користування по 30.01.2017 року, повністю погашена 26.01.2016 року.
Так, прощена сума валютного кредиту є додатковим благом та доходом платника податків, однак, контролюючий орган, здійснюючи розрахунок не застосував підпункт 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України та не зменшив суму оподатковуваного доходу у вигляді основної суми прощеного (анульованого) кредиту на 50% однієї мінімальної заробітної плати.
Відповідно до підпунктів 14.1.54 та 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Водночас підпунктом «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу встановлено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Платник податку - боржник, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Кодексу, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.
Відповідно пункту 49.1 статті 49 Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).
Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку обєкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.
Як встановлено судом, банк виконав свій обовязок щодо повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному Податковим кодексом України, та про необхідність сплати податку з такого доходу.
Суд зазначає, що наведеними нормами податкового законодавства прямо передбачено обовязок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Наведене правило повністю відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обовязку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Пунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
При цьому, згідно з підпунктом 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:
- основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року;
- сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності;
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, в редакції станом на 25.12.2015 року, встановлено наступне: ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата); якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків; платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.
Слід вказати, що в новій редакції абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України законодавець уточнив, що оподаткуванню підлягає лише основна сума боргу.
Викладені обставини підтверджують факт отримання позивачем доходу та повідомлення кредитором платника податку про анулювання (прощення) боргу та включенням суми анульованого боргу до Податкового розрахунку за формою 1ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.
Суд вважає хибною позицію позивача про те, що суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не є доходом платника - додатковим благом з огляду на приписи підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
Так, підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Суд зазначає, що наведеними нормами податкового законодавства прямо передбачено обовязок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Наведене правило повністю відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обовязку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
При цьому, відповідно до змісту аналізованого законодавчого припису сума анульованого податкового боргу включає як основну суму кредиту, так і нараховані відсотки. Адже в цій нормі йдеться про борг в цілому, тобто про загальну суму фінансових зобов'язань, що підлягають погашенню боржником, незалежно від підстави їх виникнення.
Ухвалою суду від 20.02.2018 року з метою повного і всебічного встановлення всіх обставин справи № 804/8142/17, судом витребувано від Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» письмові відомості та пояснення по взаємовідносинам з ОСОБА_2 за кредитним договором № 42.07-07/026 від 31.01.2007 року.
Також, досліджуючи правомірність спірного рішення, суд вказує, що згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України є вичерпним.
Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів в Україні» від 31.07.2014 р. №1621 зі змінами та доповненнями запроваджено військовий збір.
Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово введено військовий збір за ставкою 1,5 відсотка від доходів, визначених ст. 163 цього Кодексу (загальний річний оподатковуваний дохід), а платниками збору є особи визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу (фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерелом походження в Україні, так і іноземні доходи).
Таким чином позивач є платником військового збору, а об'єктом оподаткування є його загальний річний оподатковуваний дохід.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України ґрунтується на виявлених в ході проведення перевірки недостовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується військовий збір.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на сукупність викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 241 - 246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1