Справа № 266/4988/17
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4988/17
Провадження № 2-а/266/21/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Шишханової К.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Маріупольського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення заборгованості по сплаті доплати до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач звернулася з адміністративним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначила, що вона має право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Постановою Приморського районного суду м. Маріуполі від 28 жовтня 2014 року задоволено її позов та зобов'язано Управління ПФУ в Приморському районі м. Маріуполя провести їй нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат. Вказана постанова ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12. 2014 року залишена без змін та набрала законної сили 10.12. 2014 року. Оскільки до даного часу відповідачем не виконано судове рішення та не виплачено щомісячну доплату за період з 28 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з посиланням на відсутність фінансування з Державного бюджету України, тому позивач вимушена була звернутися до суду із позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті пенсії у вигляді щомісячного підвищення до пенсії, як особі за статусом "дитина війни" за період з 28.02. 2014 року по 02.08. 2014 року включно .

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 змінив позовні вимоги та просив застосувати до спірних правовідносин засіб захисту прав позивача ОСОБА_3, передбачений п. 6 ч. 2 ст. 245 КАС України та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість по сплаті пенсії у вигляді щомісячного підвищення до пенсії, як особі зі статусом "дитина війни" за період з 28 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, в сумі 1113,23 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив позов задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, надала суду відзив та письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилалась на те, що 12.04. 2018 року Управління ПФУ опрацьовано постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.10. 2014 року та нарахована сума доплати за період з 28.02. 2014 року по 02.08. 2014 року, яка становить 1113,23 гривень.

З 01.01. 2013 року виконання рішень суду регулюється Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до якого стягнення коштів боржником за яким є державний орган здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. А тому виходячи із наявних законодавчих підстав, які регламентують дії органів Пенсійного фонду України при виконання рішень суду та законодавчо закріпленого фінансового забезпечення, в частині які можливо було виконати (нарахувати) рішення суду є фактично повністю виконаним.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Приморського районного суду м. Маріуполі від 28.10. 2014 року (справа № 266/3883/14-а) частково задоволено позов ОСОБА_3, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполя провести ОСОБА_3 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат.(а.с.13-14)

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12. 2014 у даній справі постанову Приморського районного суду м. Маріуполі від 28.10. 2014 року залишено без змін.(а.с.15)

Відповідно до Протоколу індивідуального перерахунку від 12.04. 2018 року, Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області відпрацьована постанова Приморського районного суду м. Маріуполі від 28.10. 2014 року, в частині нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28 лютого 2014 року по 2 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат та нарахована сума склала 1113,23 гривень. (а.с.50)

Проте , як зазначено в письмовим поясненнях відповідача та як встановлено судом під час розгляд справи, то нарахована позивачу сума підвищення у звязку з відсутністю належного бюджетного відшкодування, на даний час лишається не виплаченою.

Тобто , судове рішення у справі № 266/3883/14-а про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни виконано частково і лише після спливу трьох років за наявності даної позовної заяви.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансування витрат, повязаних з реалізацією положень закону здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.10.2014 року фактично задоволено позовні вимоги, аналогічні вимогам, які містяться в позові ОСОБА_3, тобто, заявлені позовні вимоги за своїм змістом містять вимогу про заміну способу виконання рішення суду, яке набуло законної сили, але не було виконано повністю.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Аналіз резолютивної частини постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.10.2014 року у справі № 266/3883/14-а та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

Частиною першою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Верховний Суд України у постанові від 25.11.2014 року у справі № 21-506а14, проаналізувавши норми частини першої статті 263 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Верховним Судом України також зазначено, що невиконання управлінням ПФУ судового зобов'язання в частині виплати пенсії через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини першої статті 263 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), якою передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, була висловлена раніше колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-475а14), а також у наступних постановах від 13 січня 2015 року, 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14 відповідно.

З огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Таким чином, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання відповідача здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 не обґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 14,77,242-246, 295, 378 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення заборгованості по сплаті пенсії у вигляді щомісячного підвищення до пенсії, як особі зі статусом "Дитина війни" за період з 28 лютого 2014року по 02 серпня 2014року у сумі 1 113гривень 23 копійки відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Федотова В. М.