Справа № 819/862/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/862/18

21 червня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю: секретаря судового засідання Придаткевич Н.В.

представника позивача ОСОБА_1, довіреність від 06.04.2018 №7-1-13/3484

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення на користь державного бюджету 1700,00 грн. штрафу за порушення законодавства про рекламу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за порушення законодавства про рекламу на відповідача було накладено штраф у сумі 1700,00 грн. відповідно до рішення №0024 від 09.01.2018. У добровільному порядку вказана сума штрафу не сплачена, відтак позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 21.06.2018 о 10:00 год.

У судовому засіданні 21.06.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання 21.06.2018 не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідно до статей 124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі направлялася на адресу місця проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.23).

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи вказані положення процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності відповідача, який не прибув у судове засідання та за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 скеровано вимогу від 21.08.2017 №23/Р-11-2530 про усунення порушень вимог частини першої статті 16 Закону України "Про рекламу", а саме: самовільне встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами, рекламоносія на фасаді будинку, на вул. Червоної Калини просп.37 (арк.спр.9).

18.09.2017 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області направлено подання №23/Р-11-2861 про порушення відповідачем Закону України "Про рекламу" (арк.спр.10).

В подальшому, Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області на адресу відповідача відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про рекламу" скеровано вимогу від 12.12.2017 №7-1-13/8170 про надання до 22.12.2017 належним чином завірених копій: свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з ЄДРПОУ; договору оренди приміщення чи документу на право власності або договору на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу; договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього; дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є); документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу (арк.спр.12).

На вказану вимогу відповідач жодним чином не відреагував, інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушення вимог рекламного законодавства не надав.

26.12.2017 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства управління захисту споживачів Головного управління Держспоживслужби у Львівській області складено протокол №0640 про порушення законодавства про рекламу фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, а саме неподання ним у вказаний термін жодних документів про вартість розповсюдженої реклами з порушенням вимог частини першої статті 16 Закону України "Про рекламу", чим порушено вимоги частини другої статті 26 Закону України "Про рекламу" (арк.спр.11).

27.12.2017 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення №0433 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (арк.спр.14).

02.01.2018 відповідачу направлено лист №7-1-13/24, у якому його повідомлено про те, що розгляд справи про порушення вимог частини другої статті 26 Закону України "Про рекламу" буде проведено 09.01.2018 з 10:00 год. до 12:00 год. в управлінні захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби за адресою: м. Львів, просп. В. Чорновола, 58, каб. №8 (арк.спр.13).

Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 09.01.2018 №0025 (арк.спр.15).

09.01.2018 рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №0024 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за порушення частини другої статті 26 Закону України "Про рекламу", а саме: за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами (арк.спр.16).

Вказане рішення надіслано на адресу відповідача та вручено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 16.01.2018 (арк.спр.18).

У зв'язку з несплатою відповідачем суми штрафу, визначеного рішеннями №0024 від 09.01.2018 у добровільному порядку, позивачем було подано даний позов до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 №270/96-ВР (надалі - Закон №270/96-ВР).

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом №270/96-ВР та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (надалі - Порядок).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №270/96-ВР, цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №270/96-ВР, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частиною першою та другою статті 26 Закону №270/96-ВР визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №270/96-ВР, особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Норми цієї статті не поширюються на порушення, зазначені у статті 24-1 цього Закону.

За змістом частини другої статті 27 Закону №270/96-ВР, відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1)рекламодавці, винні:

у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами;

у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами;

у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2)виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3)розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Частиною четвертою статті 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості виготовлення реклами;

розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Відповідно до частини шостої статті 27 Закону №270/96-ВР, за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 9 Порядку підставою дня розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений, зокрема, уповноваженою посадовою особою Держспожінспекції та її територіальних органів.

Згідно з пунктом 11 Порядку за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

За змістом пункту 18 Порядку за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ним здійснено сплату до державного бюджету штрафу у розмірі 1700,00 грн., також відсутні докази оскарження до судових органів рішення про застосування штрафних санкцій, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 1700,00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь державного бюджету 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.