Справа № 200/11547/14-а(6-а/20027/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2018 рокусправа № 200/11547/14-а
провадження №6-а/200/27/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененко Я.В.

судді: Бишевська Н.А. Добродняк І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року (суддя Женеску Е.В.) у справі № 200/11547/14-а (провадження №6-а/200/27/17) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2017 року Дніпровська міська рада звернулась до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №200/1547/14-а, виданий 24.02.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про «зобовязання Дніпропетровської міської ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки розміром 0,1 га в районі вул. Веселки у м. Дніпропетровську у власність ОСОБА_1, місце розташування якої позначене у доданих графічних матеріалах».

Заяву обґрунтувало тим, що на виконання вимог виконавчого листа №200/11547/14-а, виданого 24.02.2015р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради було підготовлено проект рішення міської ради «Про надання дозволу гр.ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. Веселки (Шевченківський (Бабушкінський район ) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Вказаний проект рішення було внесено до Порядку денного XXVI чергової сесії міської ради 15.11.2017р., однак, відповідно до листа департаменту забезпечення діяльності Дніпровської міської ради від 16.11.2017р. вищевказаний проект був повернутий як такий, що не був прийнятий на XXVI сесії міської ради 15.11.2017р. З огляду на те, що Дніпровською міською радою як боржником за виконавчим провадженням вжито всіх дій, що входять до її компетенції з фактичного виконання рішення суду, заявник вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа №200/11547/14-а таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року заяву Дніпровської міської ради задоволено та визнано виконавчий лист №200/11547/14-а, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про «зобов`язати Дніпропетровську міську надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки розміром 0,1 га в районі вул. Веселки у м. Дніпропетровську у власність

ОСОБА_1, місце розташування якої позначене у доданих графічних матеріалах», таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи заяву Дніпровської міської ради, суд першої інстанції дійшов висновку про її обґрунтованість з огляду на те, що депутати міської ради, при здійсненні своїх повноважень, не прийняли відповідного рішення, а боржник позбавлений можливості виконати рішення суду іншим чином, ніж шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні ради.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду від 10.04.2018 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає, що виконавчий лист №200/11547/14-а був виданий на підставі рішення суду, яке набрало законної сили і не було скасовано у визначеному законом порядку, на даний момент боржник не припинив своє існування, добровільно рішення суду ним не виконано, а отже відсутні законні підстави вважати, що рішення суду не підлягає виконанню.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року по справі №200/11547/14-а, з урахуванням внесених виправлень згідно ухвали суду від 28 січня 2015 року, визнано неправомірним та скасовано рішення Дніпропетровської міськради №152/43 від 27.11.2013 року. Зобов`язано Дніпропетровську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки розміром 0,1 га в районі вул. Веселки у м.Дніпропетровську у власність ОСОБА_1, місце розташування якої позначене у доданих графічних матеріалах.

24.02.2015 року позивачу видано виконавчий лист № 200/11547/14-а згідно її заяви.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 03.06.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 47719899 з виконання зазначеного виконавчого листа.

На виконання вимог вказаного виконавчого документу Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради було підготовлено проект рішення міської ради «Про надання дозволу гр.ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. Веселки (Шевченківський (Бабушкінський район) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Вказаний проект рішення було внесено до Порядку денного XXVI чергової сесії міської ради 15.11.2017р.

Відповідно до листа департаменту забезпечення діяльності Дніпровської міської ради від 16.11.2017р. №4/1-274 вищевказаний проект рішення був розглянутий та повернутий як такий, що не був прийнятий на XXVI сесії міської ради 15.11.2017р.

Встановивши наведені обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в даному випадку правових підстав для визнання виконавчого листа №200/11547/14-а таким, що не підлягає виконанню.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується виходячи із наступного.

Згідно ч.2, ч.4 ст.259 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017р., чинній на час звернення боржника із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту наведених норм вбачається, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у разі: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Жодна з підстав, визначених процесуальним законом для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не існувала на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення.

Як встановлено в ч. 4 ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній до 30.09.2016р.) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст..129-1 Конституції України (в редакції з 30.09.2016р.) Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У свою чергу, фактичне виконання рішення, ухвали, постанови суду є невід'ємною частиною судового процесу і свідчить про реальну спроможність державних органів забезпечити виконання рішення суду, як завершальну стадію судового процесу, на результат якої направлені очікування та сподівання особи, права якої порушено.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на доступ до суду було б ілюзорним, якби остаточне, зобовязальне судове рішення залишалося без дієвим на шкоду одній зі сторін (справа «Ромашов проти України, рішення від 27.07.2004р.).

У рішенні Європейського Суду України з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень про України" визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В даному випадку, визнання судом першої інстанції виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню фактично призвело до неможливості реального виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 6 Конституції України принципу верховенства права.

Задовольнивши заяву Дніпровської міської ради, суд першої інстанції фактично звільнив боржника від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що, з огляду на положення ст. 124 Конституції України (в редакції до 30.09.2016р.) та ст..129-1 Конституції України (в редакції з 30.09.2016р.), є неприпустимим.

Таким чином, судом апеляційної встановлено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання і є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року по справі № 200/11547/14-а (провадження №6-а/200/27/17) - скасувати.

У задоволенні заяви Дніпровської міської ради - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 26.06.2018р.

Повне судове рішення складено 26.06.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк