Справа № 461/1194/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/4391/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року, головуючий суддя - Зубачик Н.Б., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №5706/20900/17 від 19.12.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що транспортний засіб марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов автомобіля НОМЕР_3, на митну територію України ним не ввозився, 02.03.2016 р. державний кордон України він не перетинав, оскільки у нього не було дозвільних документів, необхідних для перетину державного кордону. Зазначає, що звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004685 від 08.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено; скасовано постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) від 19 грудня 2017 року у справі про порушення митних правил №5706/20900/17, якою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.; провадження у справі про порушення митних правил №5706/20900/17 щодо ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) за вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України - закрито.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС України оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до інформації з єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України транспортний засіб на митну територію ввіз саме позивач, а факт звернення у правоохоронні органи про вчинення злочину не може слугувати підставою вважати такий факт доведеним, відтак доведеним є факт порушення митних правил позивачем.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просять апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 5706/20900/17 за ознаками порушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Вказаний протокол було складено у зв»язку з тим, що ОСОБА_1 02.03.2016 року через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов автомобіля НОМЕР_3, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб), однак у встановлений строк не вивіз його за межі митної території України. (а.с. 4, 5).

19 грудня 2017 року виконуючим обов»язки заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України Пономаренком В.О. винесено постанову у справі № 5706/20900/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п»ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. за перевищення більше, ніж на 10 діб встановленого ч.1 ст. 95 МК України строку доставки товару - автомобіля марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів (а.с. 6, 7).

З довідки, виданої 15 листопада 2017 року слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області Писко М.П. вбачається, що 08.11.2017 року, ОСОБА_1 звернувся в Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області, з приводу того, що невідома особа в період часу з лютого до квітня 2016 року, зловживаючи його довірою заволоділа його паспортом громадянина України для виїзду за кордон, та використала його для перевезення через державний кордон України автомобіля марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_2. Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004685 від 08.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України (а.с. 8).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав візу до Республіки Польща на період з 19.07.2016 року по 31.12.2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією візи № 008482275 (а.с. 9).

02.08.2016 року ОСОБА_1 перетнув митний кордон України у пункті пропуску «Рава - Руська», про що зроблено відповідну відмітку у закордонному паспорті ОСОБА_1 НОМЕР_4 (а.с. 9), вказане також підтверджується витягом з бази даних про осіб, які перетинали державний кордон України, наданим Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами довів суду, що на момент ввезення транспортного засобу на митну територію України ОСОБА_1 не мав дозвільних документів, необхідних для перетину державного кордону, тому не міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п»ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно із ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Однак, Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Також, згідно із ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ»єктивність або неповнота провадження у справі або необ»єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що 02.03.2016 р., на момент ввезення транспортного засобу марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов автомобіля НОМЕР_3, на митну територію України ОСОБА_1 не мав дозвільних документів, необхідних для перетину державного кордону, тому не міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Також, згідно із листом Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 16.03.2018 року ОСОБА_1 перетинав державний кордон України 02.08.2016 року та 22.12.2016 року, іншої інформації в базі даних не виявлено (а.с. 48).

Крім цього, в судовому засіданні було оглянуто паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, НОМЕР_5, з якого судом встановлено, що першу візу для виїзду за кордон ним отримано лише 15.07.2016 року, з терміном дії з 19.07.2016 року по 31.12.2016 року.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач належними та допустимими доказами довів факт неможливості ввезення ним на митну територію України транспортного засобу марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов автомобіля НОМЕР_3, через що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відтак оскаржена постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року у справі №461/1194/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 27.06.2018 року.