Справа № 824/436/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/436/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Александру М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Пуріча Ю.С., Бабчука В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Чернівецькій області, про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області № 24-05-48/029/036 від 28.03.2018 року, про накладення штрафу в сумі 111690,00 грн.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області сплачений судовий збір у розмірі 1116,90 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в період з 06.03.2018 року по 13.03.2018 року було проведено інспекційне відвідування позивача, щодо дотримання вимог законодавства про працю в тому числі в частині оформлення трудових відносин.

13.03.2018 року за результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування № 24-055-48/029, припис про усунення виявлених порушень № 24-05-48/017 та протокол про адміністративне правопорушення № 24-05-48/023, яким встановлено порушення статей 21, 24 КЗпП України, а саме допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

28.03.2018 року на підставі акту інспекційного відвідування № 24-055-48/029 посадовими особами відповідача винесено постанову про притягнення до відповідальності на підставі ч.2 ст. 365 КЗпП України у вигляді штрафу у сумі 111690,00 грн.

На думку позивача притягнення до відповідальності є безпідставним та суперечить чинному законодавству, а оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, порушує права та інтереси позивача, з огляду на наступне.

Позивачем укладені усні цивільно-правові договори з ОСОБА_5 про надання послуг перевезення пасажирів за маршрутами Чернівці - Подвір'ївка через Зелену, рейс № 245/246 та рейс 247/248, транспортним засобом, що належить на праві власності ОСОБА_5.

Приймаючи спірне рішенні відповідач посилався на пункт 9 "Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом ". Позивач стверджує, що вказані доводи відповідача є безпідставними, оскільки вказана вимога пункту 9 не містить прямої заборони на укладення цивільно-правових угод, та не є доказом наявності фактичних трудових відносин між позивачем та ОСОБА_5, а встановлює тільки перелік документів, що додаються до заяви на отримання ліцензії, та організаційні, кадрові і технологічні вимоги до матеріально-технічної бази ліцензіата і засобів провадження діяльності, обов'язкові для виконання під час провадження зазначеної діяльності.

У правовідносинах між позивачем та ОСОБА_5, як стороною цивільно-правових угод, містяться ознаки характерні саме для цивільно-правових відносинах, а не трудових, тобто предметом трудових угод є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи. Договір про надання послуг не є трудовим договором, а відносини, що виникають між його сторонами вимогами законодавства про працю не регулюються.

Позивач також зазначив, що спірні відносини між позивачем та ОСОБА_5 виникли на підставі волевиявлення обох сторін і ніяк не порушили ані прав сторін цивільно-правової угоди, ані інтересів держави (за весь період сплачувався єдиний внесок за цивільно-правовим договором в сумі 6684,00 грн.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення відносно нього з приводу порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та п.9 Ліцензійних умов, закрито у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до постанови Кельменецького районного суду.

Крім того вказав, що відповідно до ч.2 п.2 "Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення", затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2013 року, штрафи можуть накладатись на підставі: окрім іншого, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади. Вищевказаний перелік підстав є вичерпним та не передбачає можливість накладення штрафів з інших підстав. Як вбачається з оскражуваної постанови, підставою про накладення штрафу на позивача був акт інспекційного відвідування від 13.03.2018 року № 24-05-48/0296, що суперечить наведеному вище.

Також позивач звертав увагу суду на те, що за результатами перевірки у посадових осіб відповідача, щодо правомірності укладення договорів з ФОП ОСОБА_6 не виникло зауважень. Безпідставними є твердження відповідача про те, що усні договори з ОСОБА_5 є підміною трудових відносин.

З урахуванням вищенаведеного, позивач вважає, що в основу оскаржуваного рішення не покладені належні, достатні та допустимі докази, тому постанова складена посадовими особами відповідача підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що інспекційне відвідування проводилось на підставі інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 17.11.2017 року № 22304/03; від 12.12.2017 року № 24938/03; від 10.01.2018 року № 664/03; від 09.02.2018 року № 4468/03 щодо роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно - правових договорів.

Вказав, що позивачу було надано право тимчасово, до рішення конкурсного комітету виконувати перевезення пасажирів на маршруті "Чернівці-Подвірївка ч/з Зелену " рейси № 245/246 та 247/248. Перевізником розроблені розклади руху автобусів на даних маршрутах.

На думку відповідача твердження позивача, щодо використання праці ОСОБА_5 на умовах цивільно - правової угоди, в окремих випадках при виникненні необхідності отримання ним послуг по забезпеченню перевезення пасажирів, та те, що дана необхідність час від часу виникає в разі проведення ремонтних робіт на транспортному засобі, суперечить фактичним обставинам справи, оскільки вбачається підмінна трудових відносин, доказом якої є системність здійснення пасажирських перевезень.

Щодо доводів позивача стосовно укладених договорів між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 відповідач зазначив, що вказані договори укладені з метою проведення перед рейсового і після рейсового технічного огляду автомобіля та перед рейсового медичного обстеження водіїв. Вказані договори дають можливість не утримувати в штаті лікаря та працівника по ремонту і обслуговування транспортних засобів.

Крім того в ході інспекційного відвідування було встановлено, що позивачу видано ліцензію на продовження господарської діяльності з внутрішніх перевезень пасажирів автобусом. Відповідно до вимог п.9 "Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом", здобувач ліцензії має оформити трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту, визначеного п.п.10,12-15 цих Ліцензійних умов, шляхом укладання трудового договору відповідно до ст. 24 КЗпП України. Тому, посилання позивача на укладення цивільно - правових угод між позивачем та ОСОБА_5 суперечать нормам чинного законодавства.

Щодо порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідач зазначив, що не погоджується з висновками позивача, оскільки при здійсненні любого заходу контролю, здійснюється перевірка нормативних актів, документів, законодавства в тій сфері, яка досліджується. В даному випадку захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці і термін (інспекційне відвідування) є синонімом терміну "перевірка" який застосовується в Порядку № 509.

З огляду на наведене вище просив відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в адміністративному позові та просив задовольнити позовну заяву.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в задоволенні позовної заяви, посилаючись на доводи викладенні у відзиві на адміністративний позов.

14.05.2018 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального провадження. Призначено підготовче судове засідання на 21.06.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, основний вид економічної діяльності - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. (а.с. 29)

Інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в період з 06.03.2018 року по 13.03.2018 року проведено на підставі Інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області № 22304/03 від 17.11.2017 р.; (а.с.45) № 24938/03 від 12.12.2017 року ; (а.с.47) № 664/03 від 10.01.2018 року ; (а.с.50) № 4468/03 від 09.02.2018 р. (а.с.49), щодо роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно - правових договорів.

За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області у ФОП ОСОБА_4, штатних працівників немає, проте протягом періоду з лютого 2017 року по грудень 2017 року ФОП ОСОБА_4 уклав цивільно-правовий договір з 1 фізичною особою.

Згідно наказу від 05.03.2018 року № 8 "Про проведення інспекційних відвідувань", направлення про проведення інспекційного відвідування від 05.03.2018 року № 04-027, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_7, доручено в межах повноважень здійснити інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, в тому числі в частині оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_4 у період з 06.03.2018 року по 07.03.2018 року. (а.с.51-53)

06.03.2018 року посадовими особами Управління Держпраці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № 24-48/002, у зв'язку із ненаданням договору укладеного з ОСОБА_5, розкладу руху автобусів, договору на право перевезення пасажирів. (а.с.54 55)

Згідно вимоги про надання/поновлення документів від 06.03.2018 року № 24-48/002/2, у зв'язку із відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливості проведення інспекційного відвідування, зобов'язано ФОП ОСОБА_4 надати документи: договори з фізичною особою ОСОБА_5 за період з 08.02.2017 року по 06.03.2018 року; розклад руху автобусів; договору на право перевезення пасажирів між ФОП ОСОБА_4 та Чернівецькою ОДА. (а.с.57-58)

06.03.2018 року, під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4, надав письмове пояснення, в якому зазначив: "що найманих працівників за трудовим договором в нього немає. Із ОСОБА_5 існують цивільно-правові відносини по наданню послуг підряду в окремих випадках. Підприємницьку діяльність по перевезенню пасажирів здійснює самостійно рейсом 247/248 (відправлення з Подвір'ївки в 14:00 год., з Чернівців в 16:45 год.)" (а.с.71)

12.03.2018 року ФОП ОСОБА_4 надав додаткові пояснення, відповідно до яких зазначив, що цивільно-правові договори з фізичною особою ОСОБА_5 за період з 08.02.2017 року по 06.03.2018 року укладались в усній формі при виникненні необхідності отримання послуг по забезпеченню перевезення пасажирів транспортним засобом, що належить фізичній особі ОСОБА_5 по маршруту Чернівці - Подвір'ївка через Зелену. Посилався при цьому на норми Цивільного законодавства, зокрема на ст.ст. 627, 639 ЦК України. Також вказав, що договори на право перевезення пасажирів по маршрутах № 245/146 та № 247/248 між ним та Чернівецькою ОДА не укладалися. Вказана діяльність проводиться на підставі наданого розкладу руху автобусів затвердженого Управлінням інфраструктури Чернівецької ОДА. (а.с.72-73)

12.03.2018 року ОСОБА_5 в порядку статті 63 Конституції України, відмовився від дачі пояснень. (а.с.74)

12.03.2018 року на інформаційний запит посадових осіб Управління Держпраці у Чернівецькій області, директором філії " Чернівецького навчально - координаційного центру з питань організації діяльності автомобільного транспорту", надано відповідь № 674/0/04-18, згідно якої, ФОП ОСОБА_4 27.03.2017 року надано право тимчасово, до рішення конкурсного комітету виконувати перевезення пасажирів на маршруті "Чернівці-Подвір'ївка ч/з Зелену" рейси 245/246, 247/128, які функціонують на сьогоднішній день згідно затвердженого розкладу руху. ( а.с 76)

Згідно розкладу руху автобуса на маршруті Чернівці - Подвір'ївка ч/з Зелену, на маршруті № 245/246 передбачено рух однієї машини - виїзд 5:05 год., заїзд - 13:55 год.; на маршруті № 247/248 передбачено рух однієї машини - виїзд 13:45 год., заїзд 19:30 год. (а.с. 79-80)

13.03.2018 року за результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування № 24-05-48/029 , яким встановлено порушення статті 21 та статті 24 КЗпП України. (а.с.12-17).

13.03.2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області складено припис про усунення виявлених порушень, яким надано строк для усунення порушень до 01.04.2018 року. (а.с.18)

13.03.2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 24-05-48/023, відносно ФОП ОСОБА_4, щодо не забезпечення дотримання вимог чинного законодавства про працю, під час підприємницької діяльності. (а.с.19-21)

Згідно повідомлення про виконання припису № 24-05-48/017, (зареєстроване Управління Держпраці у Чернівецькій області 30.03.2018 року) вбачається, що на виконання припису № 24-05-48/017 від 13.03.2018 року ФОП ОСОБА_4, було вжито заходів щодо оформлення трудових відносин з фізичною особою ОСОБА_5 шляхом направлення 26.03.2018 року письмової пропозиції про укладення трудового договору на займання посади водія. (а.с.110)

27.03.2018 року ОСОБА_5 письмово повідомив ФОП ОСОБА_4, про відсутність бажання укладати трудовий договір на посаду водія. (а.с112.)

28.03.2018 року уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області, винесено постанову № 24-05-48/029/036 про накладення штрафу у сумі 111690,00 грн. (а.с. 23- 24).

29.03.2018 року листом № 851/0/04-2/18 Управління Держпраці у Чернівецькій області направлено позивачу постанову про накладення штрафу. (а.с.22)

29.03.2018 року постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області, адміністративну справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП, закрито, у зв'язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. (а.с.28)

Згідно даних Журналу перед рейсового/після рейсового медичного огляду водіїв, який розпочато з 03.05.2017 року, послуги по проведенню перед рейсового/після рейсового медичного огляду надавалися водіям ОСОБА_5, зокрема в травні 2017 року - 8 разів, в червні 2017 року - 6 разів; в липні 2017 року - 8 разів, в серпні 2017 року - 6 разів; в вересні 2017 року - 7 разів; у жовтні 2017 року - 8 разів; у листопаді 2017 року - 3 рази; у грудні 2017 року - 7 разів; у січні 2018 року - 5 разів; у лютому 2018 року - 5 разів; у березні 2018 року - 3 рази. В інші дні передрейсовий і після рейсовий медичний огляд проходив ОСОБА_4. (а.с. 92-109)

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує наступні положення законодавства, та робить висновки по суті спору.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідач у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Чернівецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 року №75 (далі - Положення), Головне управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Згідно пункту 1 та пункту 3 Положення про Управління, завданнями Управління, зокрема є, реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п.5 п.4 Положення про Управління, Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п.п. 49 пункту 4 Положення про Управління, Управління Держпраці, накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю - визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці - Держпраці та її територіальних органів.

З огляду на встановлені судом обставини, очевидним є те, що предметом перевірки позивача було питання укладення трудових відносин (тобто чи оформлені належним чином трудові відносини із ОСОБА_5 - водієм).

Звертаючись до суду позивач, посилався на те, що його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за допуск ОСОБА_5 (водія) протягом періоду з 08.02.2017 року по 12.03.2018 року, до роботи без укладення трудового договору.

Як вбачається з наведених вище обставин, позивач уклав з ОСОБА_5 (водієм) цивільно - правовий договір в усній формі, оскільки письмова форма в даному випадку на думку позивача не встановлена законом, отже не є обов'язковою.

Відповідно до приписів статті 208 Цивільного Кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 206 Цивільного кодексу України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

В ході розгляду справи судом досліджено інформацію з Сокирянської об'єднаної податкової інспекції (лист № 107/7/24-05/01 від 15.03.2018 року), відповідно до якої встановлено, що позивачем сплачено податок на доходи фізичних осіб (18%) з доходу, та з'ясовано, що дохід який виплачувався водію ОСОБА_5 становив 1600 грн., а в період з квітня 2017 року по грудень 2017 року в сумі - 3723, 00 грн. (а.с.86) Таким чином, сума доходу одержана ОСОБА_5 (водієм) від позивача на виконання усного правочину за виконання послуг, перевищує суму правочину, яка передбачена нормами Цивільного Кодексу України, що спростовує доводи позивача в цій частині. Факт отримання саме такої суми коштів за виконання послуг, також не заперечувався представником позивача.

Судом встановлено, що на підставі статті 11 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" та наказу Укртрансбезпеки № 235 від 10.03.2017 року було прийняте рішення про видачу позивачу ліцензії на провадження господарської діяльності з внутрішніх перевезень пасажирів автобусом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1001, затвердженні "Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом" (далі - Ліцензійні умови).

Згідно пункту 3 Ліцензійних умов, передбачено, що дія цих ліцензійних умов поширюється на суб'єктів господарювання юридичних та фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (далі - господарська діяльність).

Згідно пункту 10 Ліцензійних умов, водії допускаються до роботи за умови: відсутності за результатами медичного огляду протипоказань за станом здоров'я; проходження інструктажів та стажування у порядку, визначеному Мінінфраструктури; проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до вимог пункту 9 Ліцензійних умов, здобувач ліцензії, ліцензіат оформлює трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту, визначеним пунктами 10, 12-15 цих Ліцензійних умов, шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України.

Згідно статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (частина 3 статті 24 КЗпП)

Аналізуючи наведені вище норми законодавства та враховуючи встановленні обставини, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого правового обґрунтування, що у правовідносинах між позивачем та ОСОБА_5 (водієм) як сторонами цивільно - правових угод, містяться ознаки характерні саме для цивільно - правових відносин, а не трудових, з огляду на те, що позивач в порушення вимог чинного законодавства про працю та пункту 9 Ліцензійних умов, допустив до роботи без укладення трудового договору водія -ОСОБА_5

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, як зазначено вище, у спірних правовідносинах ототожнював відносини ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з відносинами ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 На думку суду, вказані доводи позивача є безпідставними, оскільки вказані відносини не є предметом судового розгляду, і по своїй суті не можуть бути правовою підставою для вирішення вказаного спору по суті.

Іншим аргументом на який посилався позивач є те, що посадовими особами відповідача в порушенням порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, складено акт інспекційного відвідування, який став підставою до накладення штрафу.

Позивач в обґрунтування своєї позиції посилався на частину 2 пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок № 509), щодо документів на підставі яких на суб'єкт господарювання може бути накладений штраф, стверджуючи при цьому, про безпідставність накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування.

Згідно частини 2 пункту 2 Порядку № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Статтею 1 Закону № 877-V, визначено, що державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 3 статті 7 Закону № 877-V визначено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, окрім іншого форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо).

З наведеного вище слід дійти висновку, що закон містить різні форми заходів контролю, серед яких є і така форма, як інспектування.

Суд також звертає увагу на те, що основні засади здійснення контролю за додержанням законодавства про працю визначенні Конвенцією МОП № 81, 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі ратифікованої Україною Законом № 1985 - ІV від 08.09.2004 року, яка є частиною національного законодавства України та застосовується в порядку передбаченому Законом України "Про міжнародні договори України".

Статтею 12 Конвенції МОП № 81 визначено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; зобов'язувати вивішувати об'яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Таким чином, твердження позивача, щодо відсутності у чинному законодавстві такої форми контролю, як інспекційне відвідування, суперечить наведеним вище нормам Закону та не знаходить правового обґрунтування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку правовідносини між позивачем та ОСОБА_5 (водієм) носять ознаки трудових відносин, між роботодавцем та найманим працівником. При цьому, дії позивача щодо не укладання трудового договору перешкоджають реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки тощо.

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач окрім іншого посилався також на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року, згідно якого закрито у відношенні ОСОБА_4 справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 41 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях події і складу правопорушення.

Нормами частини 3 статті 41 КУпАП визначено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Як вбачається з вказаного рішення суду, закриваючи справу у відношенні позивача, суд виходив із того, що цивільно-правові договори між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визнані недійсними та не скасовані, а тому немає підстав вважати їх трудовими.

Відповідно до частини 6 та 7 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Суд не може не погодитись з наведеними висновками в рішенні суду від 29 березня 2018 року, однак такі висновки щодо недійсності правочину не спростовують факт законодавчо визначеного обов'язку здійснювати господарську діяльність виключно на умовах трудового договору з працівниками.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи знайшов підтвердження факт допущення позивачем громадянина ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне судове рішення складено 25 червня 2018 р.

Судді Боднарюк О.В.