Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2018 рокусправа № 804/11/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененко Я.В.

судді: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», в інтересах свого члена ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року (головуючий суддя Турлакова Н.В.) у справі № 804/11/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, директора Департаменту обслуговування головних розпорядників коштів та інших клієнтів Державної казначейської служби України Чумаченко Ю.І. про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015р., задоволено позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, директора Департаменту обслуговування головних розпорядників коштів та інших клієнтів Державної казначейської служби України Чумаченко Ю.І. про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо нарахування компенсації ОСОБА_1 за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі 199/5120/13-ц (2/199/2265/13), виданому Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 16.12.2013 року на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 року по справі № 22-ц/774/8361/13;

визнано протиправними дії директора Департаменту обслуговування головних розпорядників коштів та інших клієнтів Державної казначейської служби України Чумаченко Ю.І. щодо порушення строків розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.10.2014 року;

зобов'язано Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі 199/5120/13-ц (2/199/2265/13), виданому Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 16.12.2013 року на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 року по справі № 22-ц/774/8361/13, за період з 17.03.2014 року до 17.06.2014 року.

05 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до

Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про прийняття додаткової постанови, в якій просив:

- прийняти додаткову постанову по справі № 804/11/15, якою встановити місячний строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем Державною казначейською службою України до суду звіту про виконання постанови, з дня набрання додатковою постановою законної сили.

В обґрунтування вказаної заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що постанова суду першої інстанції, яка набрала законної сили, на цей час не виконана у повному обсязі, у зв'язку з чим просив ухвалити додаткове судове рішення, яким встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення визначено ст..168 КАС України, і до таких підстав не віднесено можливість ухвалення додаткового судового рішення щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати світ про виконання рішення суду, у разі не виконання ним рішення суду. Крім цього, суд першої інстанції вказав на те, що судовий контроль, у вигляді зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду, може бути встановлений судом у рішенні суду, яке ухвалено за результатами розгляду справи, а не шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Громадська організація «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», в інтересах свого члена ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про задоволення заяви ОСОБА_1. В обґрунтування вимог апеляційної скарги Громадська організація «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» фактично посилається на те, що зобов'язальне судове рішення, яке ухвалено на користь ОСОБА_1, не виконується суб'єктом владних повноважень протягом тривало часу, що порушує право позивача на доступ до правосуддя, яке передбачено ст..6 Конвенції. Вказані обставини, на думку заявника апеляційної скарги, є підставою для ухвалення у справі додаткового судового рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а не виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час, спірним у цій справі є не питання щодо своєчасності виконання рішення суду (у повному обсязі виконання рішення суду) суб'єктом владних повноважень, а можливість ухвалення додаткового судового рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду.

Підстави для ухвалення додаткового судового рішення, на час розгляду цього питання судом першої інстанції, визначалися ст..168 КАС України.

Так, відповідно до ст.168 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додатковим судовим рішенням є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не були вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, ст..168 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Обґрунтовуючи необхідність прийняття додаткового судового рішення, позивач вказував на те, що оскільки постанова суду першої інстанції, яка набрала законної сили, до теперішнього часу не виконана, то існує необхідність ухвалення додаткового рішення суду про встановлення судового контроль за виконанням даного судового рішення.

Встановивши підстави, які зазначені позивачем для ухвалення додаткового рішення суду, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що такі підстави не визначені законом для ухвалення додаткового судового рішення.

Крім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що судовий контроль, у вигляді зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду, може бути встановлений судом у рішенні суду, яке ухвалено за результатами розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.267 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ця норма кореспондуються з положеннями абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163, абзацу 5 пункту 4 частини 1 статті 207 КАС України (в тій же редакції), згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, з аналізу вказаних норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови по суті справи.

Оскільки, чинним процесуальним законом не передбачена інша можливість вирішення питання щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання рішення суду, ані ж в порядку встановленому ч.1 ст.267 КАС України, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за заявою ОСОБА_1, яка подана після розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», в інтересах свого члена ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного

адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі № 804/11/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 27.06.2018р.

Повне судове рішення складено 27.06.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко