Справа № 820/2093/18
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 р. № 820/2093/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Маргвелані І.Л.,

представника позивача - Литвиненко Ю.О., Шкуропатенко О.Д.,

представника відповідача - Шульги В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" до Головного управління ДФС України в Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Харківської районної ради "Комуненерго" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.03.2018 № 1, № 1, № 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладено в акті перевірки, про нереальність здійснення господарських операцій зі спірними контрагентами, наполягав на правильності обчислення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, так як позивач не допускав порушень вимог Податкового кодексу України.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 14.06.2018 о 15.30 год.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство Харківської районної ради "Комуненерго" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 39402730.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" податкового законодавства за період з 22.09.2014 по 30.09.2017, валютного законодавства за період з 22.04.2014 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 22.09.2014 по 30.09.2017.

Результати перевірки викладені в акті №167/20-40-14-01-08/39402730 від 17.01.2018.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено:

- порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за три квартали 2017 року на суму 13716296 грн та занижено податок на прибуток всього у сумі 124736 грн;

- порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" занижено податок на додану вартість на загальну суму 4124077 грн;

- порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" порушено строки реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- порушення ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" занижено загальну суму нараховану за листопад 2016 року на яку нараховується єдиний внесок на суму 3324,56 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки №167/20-40-14-01-08/39402730 від 17.01.2018 позивачем направлено заперечення до Головного управління ДФС у Харківській області від 01.02.2018 № 133/10.

За результатами розгляду вказаних заперечень, у зв'язку із виникненням обставин, об'єктивний розгляд яких неможливий без проведення перевірки, контролюючим органом вирішено провести позапланову документальну перевірку Комунального підприємства "Комуненерго".

Судом встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго", з питань, що стали предметом оскарження у запереченням КМ "Комуненерго" на акт документальної планової виїзної перевірки від 17.01.2018 № 167/20-40-14-01-08/39402730.

Результати перевірки оформлені актом від 28.02.2018 № 738/20-40-14-01-08/39402730.

Із матеріалів справи вбачається, що перевіркою встановлено порушення:

- п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за три квартали 2017 року на суму 13716296 грн та занижено податок на прибуток всього у сумі 864767 грн;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" занижено податок на додану вартість на загальну суму 3712870 грн;

- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" порушено строки реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого Комунальним підприємством "Комуненерго" занижено суму єдиного внеску за грудень 2016 року на суму 731,40 грн;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 3.1 "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не подані звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки від 28.02.2018 № 738/20-40-14-01-08/39402730 позивачем направлено заперечення до Головного управління ДФС у Харківській області, проте за результатами розгляду вказаних заперечень контролюючим органом висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.03.2018 №1, яким позивачу, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1080958,75 грн, податкове повідомлення-рішення від 13.03.2018 № 1, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 24956732,00 грн, а також податкове повідомлення - рішення від 13.03.2018 №1, яким позивачу, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4641088,50 грн.

Судом встановлено, що підставою для встановлення вказаних висновків та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем із контрагентами ТОВ "Українські технології будівництва", ТОВ "Пам Хаус", ТОВ "Пром Гарант Плюс".

Однак, суд не погоджується із вказаними висновком контролюючого органу, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 15.10.2015 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 15-1 на виконання будівельно-монтажних робіт, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки водопровідної мережі с.Хорошево, вул. Кірова, буд 17-34, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень № 1, податковими накладними, актом приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, платіжними дорученнями від 22.10.2015 № 388, від 29.10.2015 № 477, від 15.12.2015 № 911.

Також, 30.03.2016 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 36.16/33КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки каналізаційного колектору с.Безлюдівка, в'їзд Жовтня, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 № 1, платіжне дорученням від 14.07.2016 № 1706, податкова накладна від 13.07.2016 № 330.

30 березня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 25.16/07КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по ремонту дитячого оздоровчого табору "Лісова галявина" с. Високий, вул. Громадянська, 1А, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року № 1, актами приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, платіжними дорученнями від 27.05.2016 № 1155 та від 14.07.2016 № 1705, податковими накладними.

Судом також встановлено, що 30.03.2016 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 32.16/07КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки каналізаційного самопливного колектору с.Безлюдівка, в'їзд Жовтня з заміною насосного обладнання на КНС, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року № 1, платіжними дорученнями від 26.04.2016 № 858 та від 07.06.2016 № 1298, податковими накладними.

21 квітня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 37.16/33КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки водопровідної мережі с.Комуніст, буд.29, здати результати робіт Замовнику, а Замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року № 1, платіжними дорученнями від 21.04.2016 №844, від 07.06.2016 № 1300, податковими накладними.

Також, 30.03.2016 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 36.16/07КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту насосного обладнання с. Рогань КНС вул.Шевченко, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016 року № 1, платіжними дорученнями від 26.04.2016 № 868 та від 25.08.2016 № 2143, податковими накладними.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.03.2016 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 86 на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту насосного і електрообладнання с. Рогань КНС вул.Насіннєва, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року № 1, платіжним дорученням від 27.04.2016 № 883, податковою накладною від 27.04.2016 № 12.

30 березня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 34.16/07КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки водопровідної мережі с.Високий, вул. Транспортна, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 року № 1, платіжні доручення від 26.04.2016 №859, від 25.07.2016 № 1790, від 07.06.2016 № 1299, податкові накладні.

Крім того, 30.03.2016 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 33.16/07КЭ на виконання будівельно-монтажних робіт, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи системи водопостачання с.Високий під ж/д до вул. Р.Люксембург, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальності вказаного правочину підтверджується наданими до матеріалів справи актом приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 року № 1, платіжними дорученнями від 26.04.2016 № 857 та від 25.07.2016 № 1791, податковими накладними.

23 вересня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 23.10 на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки системи водопостачання с.Високий, вул. Красіна, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року №1, платіжні доручення від 29.09.2016 №2400, від 25.10.2016 № 2640, акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, податкові накладні.

Крім того, 19.08.2015 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір постачання № 25.15/26КЭ відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виготовити (відповідно наданим покупцем технічним завданням), поставити і передати у власність покупця елетричну шафу управління та виконати пусконалагоджувальні роботи, а покупець зобов'язується прийняти це обладнання і оплатити його.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи видатковою накладною від 24.09.2015 № РН-0000145, прибутковим ордером від 24.09.2015 №17, платіжним доручення від 20.08.2015 № 351005, податковою накладною від 20.08.2015 № 27.

20 жовтян 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір підряду № 20.10/2 відповідно до умов якого підрядник зобов'язується своїми силами виконати роботи з капітального ремонту ділянки системи водопостачання с.Хролі паралельно кільцевій дорозі, а замовник зобов'язується, в разі належного виконання робіт, прийняти їх і зробити розрахунок.

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт від 14.12.2016 за грудень 2016 №1, платіжні доручення від 18.11.2016 №2951, від 14.12.2016 № 3184, від 24.03.2017 №796, акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, податкові накладні.

26.04.2017 між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір поставки № 19.17/21КЕ відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві продукцію за кодом ДК 021:2015 - 42120000-6 насоси та компресори (насоси першого та другого підйому), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити продукцію.

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи платіжні доручення від 23.05.2017 № 1284, від 26.06.2017 № 1587, від 01.09.2017 № 2057, податкові накладні.

Крім того, 30 березня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір № 70 на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту ділянки водопровідної мережі с.Хролі, район Зубарєва, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року №1, платіжні доручення від 13.07.2016 №1654, від 19.07.2016 № 1741, від 02.08.2016 №1898, від 14.12.2016 № 3183, від 24.03.2017 №795, акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, податкові накладні.

20 жовтня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір підряду № 20.10/1 відповідно до умов якого підрядник зобов'язується своїми силами виконати роботи з капітального ремонту системи водовідведення м.Мерефа вул.Залізнична, а замовник зобов'язується, в разі належного виконання робіт, прийняти їх і зробити розрахунок.

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року №1, платіжні доручення від 25.10.2016 № 2644, від 14.12.2016 № 3185, від 24.03.2017 № 800, від 07.07.2017 № 1659, податкові накладні.

Також, 26 квітня 2017 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір підряду № 18.17/21КЕ відповідно до умов якого підрядник зобов'язується своїми силами виконати роботи за кодом ДК 021:2015-45450000-6, інші завершальні будівельні роботи (капітальний ремонт системи водовідведення ЦРБ м.Мерефа вул.Дніпропетровська,148), а замовник зобов'язується, в разі належного виконання робіт, прийняти їх і зробити розрахунок.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року №1, платіжними дорученнями від 28.08.2017 № 1997, від 31.08.2017 № 2048, від 25.05.2017 № 1330, актом приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, податковими накладними.

25 березня 2016 року між позивачем та ТОВ "Українські технології будівництва" укладений договір №25/03-1 на виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по хімічній промивці котлів, здати результати робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати робіт і оплатити їх.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи актом від 06.06.2016 №ОУ-0000028 здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжними дорученнями від 28.03.2016 № 602, від 09.02.2017 № 359, від 23.02.2017 № 469, податковими накладними.

Крім того, суд зазначає, що на підтвердження здійснення господарських операцій з цим контрагентом та проведення ТОВ "Українські технології будівництва" капітальних ремонтів об'єктів водопостачання КП "Комуненерго", позивачем надано до матеріалів справи договори з незалежними експертними організаціями, а саме: договори з ТОВ "Експертиза ЗО" на розгляд кошторисної частини проектної документації, експертні звіти щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по робочим проектам, договори з КП "Постачальник" на проведення технічного нагляду при проведенні робіт ТОВ "Українські технології будівництва", акти приймання-передачі наданих послуг по здійсненню технічного нагляду за виконанням робіт.

Також у перевірємий період між позивачем та ТОВ "Пам Хаус" укладений договір купівлі-продажу № 22/09-15 відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця тверде паливо (паливні пелети та брикети), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, податковими накладними.

04 січня 2016 року між позивачем та ТОВ "Пам Хаус" укладений договір купівлі-продажу №04/01-16/01 відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця тверде паливо (паливні пелети та брикети), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Крім того, 16 вересня 2016 року між позивачем та ТОВ "Пам Хаус" укладений договір купівлі-продажу № 16/09-16 відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця тверде паливо (паливні пелети та брикети), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його.

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, прибуткові ордери, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, податкові накладні.

03 січня 2017 року між позивачем та ТОВ "Пам Хаус" укладений договір купівлі-продажу № 03/01-17 відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця тверде паливо (паливні пелети та брикети), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його.

Реальність здійснення господарських операцій за цим договором підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Суд зазначає, що тверде паливо, яке було придбано у ТОВ "Пам Хаус" в подальшому позивачем було передано ТОВ "Альтеп" для переробки альтернативного виду палива в теплову енергію.

Так, позивачем на підтвердження подальшої реалізації придбаного у ТОВ "Пам Хаус" надано до матеріалів справи: договір від 23.01.2017 №01.17/5 КЭ з ТОВ "Альтеп" на переробку альтернативного виду палива в теплову енергію на твердопаливних котельнях ТОВ "Альтеп", акти приймання-передачі альтернативного виду палива на виробництво теплової енергії від КП "Комуненерго" на ТОВ "Альтеп" за січень, лютий березень 2017 року, акти надання послуг по переробці альтернативного виду палива в теплову енергію за січень, лютий березень 2017 року, акти приймання-передачі теплової енергії від ТОВ "Альтеп" на КП "Комуненерго" за січень, лютий березень 2017 року, видаткові накладні (у переробку) твердого палива від КП "Комуненерго" до ТОВ "Альтеп", двосторонні відомості зняття показань обліку спожитої теплової енергії, що була вироблена ТОВ "Альтеп" з пелетів, брикетів ТОВ "Пам Хаус"; договір від 04.10.2016 №42.16/5 КЭ з ТОВ "Альтеп" на переробку альтернативного виду палива в теплову енергію на твердопаливних котельнях ТОВ "Альтеп", акти приймання-передачі альтернативного виду палива на виробництво теплової енергії від КП "Комуненерго" на ТОВ "Альтеп" за жовтень, листопад і грудень 2016 року, акти надання послуг по переробці альтернативного виду палива в теплову енергію за жовтень, листопад і грудень 2016 року, акти приймання-передачі теплової енергії від ТОВ "Альтеп" на КП "Комуненерго" за жовтень, листопад і грудень 2016р, видаткові накладні (у переробку) твердого палива від КП "Комуненерго" до ТОВ "Альтеп", двосторонні відомості зняття показань обліку спожитої теплової енергії, що була вироблена ТОВ "Альтеп" з пелетів, брикетів ТОВ "Пам Хаус"; договір від 26.01.2016 №04.16/5 КЭ з ТОВ "Альтеп" на переробку альтернативного виду палива в теплову енергію на твердопаливних котельнях ТОВ "Альтеп", акти приймання-передачі альтернативного виду палива на виробництво теплової енергії від КП "Комуненерго" на ТОВ "Альтеп" за січень, лютий березень 2016 року, акти надання послуг по переробці альтернативного виду палива в теплову енергіюза січень, лютий березень 2016 року, акти приймання-передачі теплової енергії від ТОВ "Альтеп" на КП "Комуненерго" за січень, лютий березень 2017 року, видаткові накладні (у переробку) твердого палива від КП "Комуненерго" до ТОВ "Альтеп", двосторонні відомості зняття показань обліку спожитої теплової енергії, що була вироблена ТОВ "Альтеп" з пелетів, брикетів ТОВ "Пам Хаус"; договір від 22.10.2015 №37.15/5 КЭ з ТОВ "Альтеп" на переробку альтернативного виду палива в теплову енергію на твердопаливних котельнях ТОВ "Альтеп", акти приймання-передачі альтернативного виду палива на виробництво теплової енергії від КП "Комуненерго" на ТОВ "Альтеп" за жовтень, листопад і грудень 2015 року, акти надання послуг по переробці альтернативного виду палива в теплову енергію за жовтень, листопад і грудень 2015 року, акти приймання-передачі теплової енергії від ТОВ "Альтеп" на КП "Комуненерго" за жовтень, листопад і грудень 2015р., видаткові накладні (у переробку) твердого палива від КП "Комуненерго" до ТОВ "Альтеп", двосторонні відомості зняття показань обліку спожитої теплової енергії, що була вироблена ТОВ "Альтеп" з пелетів, брикетів ТОВ "Пам Хаус".

Також позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ "Пам Хаус" надано до матеріалів справи інформацію по обсягу спожитої теплової енергії споживачами КП "Комуненерго", які опалювалися тепловою енергією, що була вироблена з джерел ТОВ "Альтеп" з альтернативного виду палива, отриманого з ТОВ "Пам Хаус".

Із матеріалів справи також вбачається, що 21.09.2016 між позивачем та ТОВ "Пром Гарант Плюс" укладено договір № 148-63/16 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити Замовнику паливно-мастильні матеріали та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск паливно-мастильних матеріалів замовнику або довіреній особі замовника на підставі паливних карток, а замовник зобов'язується приймати та оплачувати надані постачальником паливні картки та паливно-мастильні матеріали.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні від 04.10.2016 № 0148/0000138, від 31.10.2016 № 0148/1000258, від 30.11.2016 № 0148/1000412, від 31.12.2016 № 0148/1000576, від 31.01.2017 № 0148/1000090, прибуткові ордери від 04.10.2016 № 195, від 31.10.2016 № 213, від 30.11.2016 № 248, від 31.12.2016 № 264, від 31.01.2017 № 18, рахунки-фактури, накази директора КП "Комуненерго" по нормам використання пального, звіти про списання пального по заправкам автотранспорту, придбаного за цим договором, платіжні доручення, податкові накладні.

06 січня 2017 року між позивачем та ТОВ "Пром Гарант Плюс" укладено договір № 148-2/17 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити замовнику товар за кодом ДК 021:2015-09134200-9 дизельне паливо (паливно-мастильні матеріали дизельне паливо) та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск паливно-мастильних матеріалів замовнику або довіреній особі замовника на підставі паливних карток, а замовник зобов'язується приймати та оплачувати надані постачальником паливні картки та паливно-мастильні матеріали.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні від 10.01.2017 № 0148/1000004, від 20.01.2017 № 0148/0000131, від 31.01.2017 № 0148/1000091, від 28.02.2017 № 0148/1000215, прибуткові ордери від 10.01.2017, від 20.01.2017 № 8, від 31.01.2017 № 19, від 28.02.2017, рахунки-фактури, платіжні доручення від 06.01.2017 №26, від 10.01.2017 № 31, від 12.01.2017 № 52, від 16.01.2017 № 72, від 20.01.2017 № 101, накази директора КП "Комуненерго" по нормам використання пального, звіти про списання пального по заправкам автотранспорту, придбаного за цим договором, податкові накладні (від 06.01.2017 № 1000033/148; від 10.01.2017 № 1000053/148; від 12.01.2017 № 1000078/148; від 16.01.2017 № 1000122, від 20.01.2017 № 145/148).

Також, 06.01.2017 між позивачем та ТОВ "Пром Гарант Плюс" укладено договір №148-3/17 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити замовнику товар за кодом ДК 021:2015-09132000-3 бензин (паливно-мастильні матеріали бензин) та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск паливно-мастильних матеріалів замовнику або довіреній особі замовника на підставі паливних карток, а замовник зобов'язується приймати та оплачувати надані постачальником паливні картки та паливно-мастильні матеріали.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні від 10.01.2017 № 0148/1000005, від 31.01.2017 № 0148/1000092, від 28.02.2017 № 0148/1000216, прибуткові ордери від 10.01.2017, від 31.01.2017 № 17, від 28.02.2017, рахунки-фактури, платіжні доручення від 06.01.2017 № 25, від 10.01.2017 №32, від 16.01.2017 №73, накази директора КП "Комуненерго" по нормам використання пального, звіти про списання пального по заправкам автотранспорту, придбаного за цим договором, податкові накладні (від 06.01.2017 №1000034/148; від 10.01.2017 №1000052/148; від 16.01.2017 № 100121/148).

Таким чином, господарські операції Комунального підприємства "Комуненерго" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

По суті позовних вимог суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання результатів робіт (товарів) повинні бути в наявності як і акти виконаних робіт, так і результати таких виконаних робіт (товарів).

Відповідно до статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів -дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митногокордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Так, пункт 188.1 зазначеної статті встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг); б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (в редакції згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду).

Відповідно до абз. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу Україн, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентами виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Оцінивши зазначені правочини за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що спірні правочини укладені між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Отже, дані договори визнаються судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентами позивача факту вчинення правочинів в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України. Суд також зазначає, що згідно ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доказів повернення коштів до контрагентів позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагентів спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов'язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару (послуг) визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентами позивача господарських операцій.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

В акті перевірки контролюючим органом не заперечується проти правильності та повноти оформлення первинних документів, які складалися позивачем та його контрагентами.

В ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за договорами, укладеними з контрагентами іншого результату, ніж поставки товару та отримання прибутку.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди КП "Комуненерго" є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового.

Суд критично відноситься до податкової інформації щодо контрагентів позивача, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.

Також податковим органом під час перевірки не зазначено та до суду не надано доказів того, що операції вчинені між позивачем та контрагентами не є господарською діяльністю позивача.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.

При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів

Законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту та податкового зобов'язання сум ПДВ по товарах з підстав викладених відповідачем, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, які зареєстровані в ЄРПН та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг). Окрім того порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариствами, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів, які б ставили під сумнів виконання вказаних господарських операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" (вул. Горького, буд. 1, с. Хорошеве, Харківський район, Харківська область, 62466, код 39402730) до Головного управління ДФС України в Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 13.03.2018 № 1, № 1, № 1.

Стягнути на користь Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" (вул. Горького, буд. 1, с. Хорошеве, Харківський район, Харківська область, 62466, код 39402730) судові витрати в розмірі 87606 (вісімдесят сім тисяч шістсот шість) грн 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя Д.А. Волошин