Справа № 672/721/18
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№672/721/18
Провадження №2-а/672/26/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка адміністративну справу №672/721/18 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2

про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.06.2018 р. звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.05.2018 р.

Позивач пояснив суду, що інспектором поліції ОСОБА_2 було безпідставно накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ніби то порушення ПДР України, оскільки будь-які докази про це останнім надані не були. Також вказує, що працівник поліції всупереч вимогам закону не розяснив йому права, не надав можливості скористатися правовою допомогою, можливістю подати свої докази, тощо…

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить визнати неправомірними дії інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та скасувати постанову від 26.05.2018 р. серії ВР №052150 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та закрити справу.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи у його відсутність.

Представник відповідача подала на адресу суду клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строків звернення до адміністративного суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, оголосивши клопотання представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 26.05.2018 р. інспектором роти №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову серії ВР №052150 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що останній 26.05.2018 р. близько 13.24 год. на 304 км. автодороги Н-03, керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_3 313 д/н НОМЕР_1 при з'їзді з дороги з круговим рухом не увімкнув правий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.9.2Б ПДР України.

При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів не надходило.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п. 9.2Б ПДР України: Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він здійснив проїзд перехрестя з круговим рухом, увімкнувши лівий покажчик повороту при заїзді на нього та правий при з"їзді із нього. Позивач визнає, що при вирівнюванні керма покажчик повороту міг автоматично вимкнутись дещо раніше, але за будь-яких умов в той час, коли він вже з'їхав із головної дороги. Крім того, позивач вказує, що з відстані де знаходився працівник поліції (стаціонарний пост поліції) до самого перехрестя відстань досить значна та огляд там суттєво обмежений придорожньою рослинністю, а тому працівник поліції взагалі не міг бачити чи був увімкнений покажчик повороту в той момент.

На підтвердження своєї позиції відповідачем не було подано жодних доказів по даній справі. Крім того, як вбачається зі змісту постанови про адміністративне правопорушення, позивач одразу вказав про те, що не згідний із її змістом.

Враховує суд і ту обставину, що ні відповідачем ні його представником не долучено відеозапис з реєстратора службового автомобіля чи нагрудної камери інспектора, який би міг підтвердити безпосередньо факт порушення водієм ПДР України.

Згідно ст. 251 КУпАП, докази в справі про адміністративне правопорушення встановлюються серед іншого: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків…, а також іншими документами.

За таких обставин є очевидним, що пояснення ОСОБА_1, як доказ у справі про адміністративне правопорушення в ході її розгляду працівником поліції, залишились не спростованими. Незрозумілим є і те, чому за умови перебування в транспортному засобі ОСОБА_1 на момент зупинки цілої групи пасажирів (оскільки останній здійснює пасажирські перевезення) жоден з них не був опитаний з приводу вчиненого правопорушення.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушень вимог ПДР України, а протокол про адміністративне правопорушення за обставин справи не може бути беззаперечним доказом вини водія, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Проте суд не погоджується з вимогами позивача про визнання дій інспектора поліції неправомірними.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи із вищевказаного, в даній категорії спорів, суд не вправі вирішувати питання щодо правомірності (протиправності) дій відповідача, оскільки це не входить до повноважень суду в силу положень ч.3 ст.286 КАС України. Крім того, дана вимога є фактично беззмістовною і дублюючою в даному контексті, оскільки цілком достатнім для поновлення позивача у його правах є скасування незаконного рішення субєкта владних повноважень, яке і скасовується, зокрема, з підстав неправомірності дій субєкта владних повноважень при його ухваленні.

Також, суд вважає безпідставним позицію представника відповідача про необхідність залишення позову без розгляду.

Як вбачається, позивач звернувся із позовом до суду 01.06.2018 р., тобто у встановлений законом десятиденний строк. Посилання представника відповідача про звернення позивача із позовом до суду 13.06.2018 р. є помилковими, оскільки 13.06.2018 р. на адресу суду була подана позовна заява із виправленими недоліками, на виконання ухвали суду від 04.06.2018 р. про залишення первинної позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову від 26.05.2018 р. серії ВР №052150 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. в зв'язку із відсутністю у його діях складу правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, с. Пільний Олексинець, Городоцького району, Хмельнцької області.

Відповідач: інспектор роти №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенант поліції ОСОБА_2, 58007 вул. Заводська 22 м. Чернівці.

Суддя: