Справа № 826/16840/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року № 826/16840/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомСпільного підприємства «Каштан Петролеум ЛТД»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/307, №/308, №/309 та №/310 від 27 вересня 2017 року ,-
В С Т А Н О В И В:

Спільне підприємство «Каштан Петролеум ЛТД» (далі по тексту - позивач, СП «Каштан Петролеум ЛТД») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, Головне управління ДФС у Чернігівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області №/307, №/308, №/309 та №/310 від 27 вересня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що платіжні доручення підтверджують своєчасність сплати СП «Каштан Петролеум ЛТД» сум податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин: нафти - по строкам сплати 30 травня 2016 року, 01 липня 2016 року, 28 квітня 2017 року, 30 травня 2017 року, 30 червня 2017 року та 28 липня 2017 року, природного газу - по строкам сплати 03 березня 2016 року, 31 березня 2016 року, 30 квітня 2016 року, 30 травня 2016 року, 01 липня 2016 року, 28 квітня 2016 року, 30 травня 2017 року та 28 липня 2017 року, а відповідно і відсутність у позивача податкового боргу зі сплати рентної плати та користування надрами для видобування корисних копалин за вказані періоди і незаконність нарахування штрафу за несвоєчасність сплати податкових зобов'язань.

Додатково представник позивача стверджує, що той факт, що контролюючий орган самостійно спрямовував сплачені СП «Каштан Петролеум ЛТД» суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на погашення податкового боргу за період, що передує періоду, що перевірявся, не скасовує факт того, що СП «Каштан Петролеум ЛТД» сплатило у встановлені чинним законодавством строки рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин.

На думку позивача, контролюючий орган намагається повторно нарахувати Підприємству штрафні санкції за несвоєчасну сплату рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з січня 2016 року по квітень 2016 року, оскільки між позивачем та відповідачем укладено договір про розстрочення податкового боргу №3 від 17 жовтня 2016 року на загальну суму 57 640 041,00 грн. строком з 17 жовтня 2016 року по 28 грудня 2016 року.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідач а у відзиві на позов зазначив, що СП «Каштан Петролеум ЛТД» сплачуючи суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, частково погашало попередню суму боргу, і, як наслідок, не сплачувало у повному обсязі нараховані суми податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що призводить до виникнення нового боргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 24 квітня 2018 року представники сторін не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 102 та статті 114 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Чернігівській області проведено перевірку своєчасності сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин платника рентної плати за користування надрами на видобування корисних копалин, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №193/25-01-12-05/23703371 від 31 серпня 2017 року (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що платник порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ):

- за січень 2016 року по строку сплати 03 березня 2016 року в сумі 284 460,96 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 284 460,96 грн.;

- за лютий 2016 року по строку сплати 31 березня 2016 року в сумі 363 097,18 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 363 097,18 грн.;

- за березень 2016 року по строку сплати 30 квітня 2016 року в сумі 372 162,77 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 372 162,77 грн.;

- за квітень 2016 року по строку сплати 30 травня 2016 року в сумі 8 533 242,62 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) в сумі 8 194 992,55 грн.; рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 338 250,07 грн.;

- за травень 2016 року по строку сплати 01 липня 2016 року в сумі 2 760 160,24 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) в сумі 2 678 931,55 грн.; рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 81 228,69 грн.;

- за березень 2017 року по строку сплати 28 квітня 2017 року в сумі 1 524 156,06 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) в сумі 1 441 936,39 грн.; рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 82 219,67 грн.;

- за квітень 2017 року по строку сплати 30 травня 2017 року в сумі 9 287 273,05 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) в сумі 8 822 299,89 грн.; рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 464 973,16 грн.;

- за травень 2017 року по строку сплати 30 червня 2017 року в сумі 8 836 917,65 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) в сумі 8 425 303,01 грн.; рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 411 614,64 грн.;

- за червень 2017 року по строку сплати 28 липня 2017 року в сумі 7 643 034,61 грн., а саме - рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) в сумі 7 254 803,87 грн.; рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газ природний) в сумі 388 230,74 грн., протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України.

Позивачем подано до Головного управління ДФС у Чернігівській області заперечення до акту камеральної перевірки №140-с від 13 вересня 2017 року, які не прийняті податковим органом до уваги, про що повідомлено позивача листом №4778/10/25-01-12-03-06 від 25 вересня 2017 року.

На підставі висновків акта перевірки 27 вересня 2017 року Головним управління ДФС у Чернігівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №/307, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта), а саме за затримку на 400, 392, 368, 105, 73, 73, 42 календарні дні сплати грошового зобов'язання 29 563 463,39 грн. застосовано штраф у розмірі 20 %, а саме - 5 912 692,68 грн.;

- №/308, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта), а саме за затримку на 14 календарних дні сплати грошового зобов'язання 7 254 803,87 грн. застосовано штраф у розмірі 10 %, а саме - 725 480,39 грн.;

- №/309, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природний газ), а саме за затримку на 512, 484, 484, 468, 454, 438, 406, 105, 73, 42 календарні дні сплати грошового зобов'язання 2 398 007,14 грн. застосовано штраф у розмірі 20 %, а саме - 479 601,42 грн.;

- №/310, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природний газ), а саме за затримку на 14 календарних дні сплати грошового зобов'язання 388 230,74 грн. застосовано штраф у розмірі 10 %, а саме - 38 823,07 грн.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

За приписами норм частини 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктами 257.1 статті 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.

Пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України визначено, що сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 126 Податкового кодексу України, порушення якої встановлено під час проведення камеральної перевірки позивача та зафіксовано в акті №193/25-01-12-05/23703371 від 31 серпня 2017 року, встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір про розстрочення податкового боргу №3 від 17 жовтня 2016 року на загальну суму 57 640 041,00 грн. строком з 17 жовтня 2016 року по 28 грудня 2016 року, а тому, на його думку, контролюючий орган намагається повторно нарахувати СП «Каштан Петролеум ЛТД» штрафні санкції за несвоєчасну сплату рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з січня 2016 року по квітень 2016 року.

Суд звертає увагу на те, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків врегульовано положеннями статтею 100 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

За приписами пункту 100.6 статті 100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

При цьому, відповідно до приписів підпункту 100.12.2 пункту 100.12 статті 100 Податкового кодексу України договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо: з'ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною; платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов'язань, які виникли після укладення зазначених договорів; платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.

Положення наведеної норми також відображені у пункті 4.2 Розділу ІV Договору про розстрочення податкового боргу №3 від 17 жовтня 2016 року.

При цьому, в пункті 4.1 вказаного Договору зазначено, що Державна фіскальна служба зобов'язується зробити відповідні записи в автоматизованій інформаційній системі державної фіскальної служби стосовно розстрочених сум та процентів за користування розстроченням.

В наданій картці особових рахунків позивача відображено відомості стосовно розстрочених сум та процентів за користування розстроченням.

За змістом статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки.

Водночас, зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку (пункт 32.3 статті 32 Податкового кодексу України).

Висновками акта перевірки підтверджується, що період, який включений в Договір про розстрочення податкового боргу №3 від 17 жовтня 2016 року не входив до предмету перевірки, за результатами якої складено акт №193/25-01-12-05/23703371 від 31 серпня 2017 року, відтак доводи позивача у даній частині не беруться судом до уваги, як нормативно не підтверджені.

При цьому, у відповідності до положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Отже, встановлюючи черговість погашення сум податкового боргу, законодавець переслідував мету не допустити накопичення податкового боргу та збільшення тим самим його розміру внаслідок нарахування пені, а також стимулювання платника податків до належного виконання податкового обов'язку, який виникає відповідно до певного, встановленого законом податкового періоду. При цьому, основоположною ознакою є черговість виконання платником податків свого податкового обов'язку, яка не залежить від способу їх здійснення - самостійна сплата або примусове стягнення у судовому порядку. Підтвердженням правомірності таких висновків є норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм» від 24 травня 2012 року №4834-VI, якими абзац перший пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України доповнено реченням другим такого змісту: «У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом».

Картками особового рахунку платника податків підтверджується, що СП «Каштан Петролеум ЛТД» сплачуючи суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, частково погашало попередню суму боргу, і, як наслідок, не сплачувало у повному обсязі нараховані суми податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що призвело до виникнення нового боргу.

Наведене також свідчить про те, що в межах спірних відносин штраф за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань (податкового боргу) контролюючим органом до позивача застосовувався поза межами періоду дії Договору про розстрочення податкового боргу №3 від 17 жовтня 2016 року. Доказів протилежного позивачем не надано, а відтак посилання останнього на протиправність нарахування податковим органом штрафу за період дії вказаного Договору є хибним та не відповідає обставинам у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, у порядку визначеному чинним законодавством застосовано до позивача штрафні санкції на підставі статті 126 Податкового кодексу України, а відтак, винесені Головним управлінням Державної податкової інспекції у Чернігівській області спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Спільного підприємства «Каштан Петролеум ЛТД» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко