Справа № 820/128/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/128/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калитки О. М.

суддів: Чалого І.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2018, суддя І інстанції Шляхова О.М., місце складання м. Харків, повний текст складено 12.04.18 по справі № 820/128/18

за позовом ОСОБА_3

до Міністерства оборони України третя особа Харківський обласний військовий комісаріат

про визнання протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа Харківський обласний військовий комісаріат, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому як особі, звільненої з військової служби інвалідності II групи безстроково вперше з 25 травня 2017 року, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що зазначено в пункті № 5 протоколу № 131 від 15 грудня 2017 року що стосується ОСОБА_3.

- зобов'язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням йому, як особі звільненої з військової служби, інвалідності II групи вперше безстроково з 25 травня 2017 року, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 із змінами, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а саме на 01 січня 2017 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

- зобов'язати Міністерство оборони України подати у місячний строк, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення, який передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилався на те, що 22.06.2017р. позивач вперше звертався з відповідною заявою до Харківського обласного військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності II групи з 25.05.2017 встановленої вперше безстроково; листом від 27.07.2017 № НОМЕР_1 Харківський обласний військовий комісаріат відмовив ОСОБА_3 Дану відмову позивач оскаржив в суді. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2017 № 642/3289/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017, позов ОСОБА_3 задоволено. На виконання вказаного рішення суду Харківським обласним військовим комісаріатом було направлено відповідний висновок і документи позивача до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо призначення одноразової допомоги. Розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України дійшла висновку та прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги, оформлене пунктом №5 протоколу № 131 від 15.12.2017. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі № 820/128/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа Харківський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому як особі, звільненої з військової служби інвалідності II групи безстроково вперше з 25 травня 2017 року, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що зазначено в пункті № 5 протоколу № 131 від 15 грудня 2017 року що стосується ОСОБА_3.

Зобов'язано Міністерство оборони України (ідентифікаційний код 00034022) призначити та виплатити ОСОБА_3 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2) одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням йому, як особі звільненої з військової служби, інвалідності II групи вперше безстроково з 25 травня 2017 року, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 із змінами, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а саме на 01 січня 2017 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, вказував, що позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 18.05.2010, тому згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після первинного встановлення позивачу інвалідності минуло більше двох років, а отже, виплата одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням позивачу під час повторного огляду з 25.07.2017 вищої групи інвалідності не здійснюється; зазначив, що повторний огляд особи для підтвердження групи інвалідності, підвищення групи інвалідності не є моментом виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги; також вказував, що позивачем пропущено строк, встановлений законом для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки з 18.05.2010 протягом трьох років позивач з відповідною заявою не звертався.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2017 №642/3289/17, яка набрала законної сили, визнано право позивача на отримання одноразової грошової допомоги; зазначив, що застосування п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 23 січня 2017 року; посилався на те, що днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є 25.05.2017, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого позивачу встановлена ІІ група інвалідності; вказував, що позивач дійсно отримав одноразову компенсацію як учасник ліквідації аварії на Чорнобилській АЄС, проте позивач скоритсався своїм правом на вибір виду грошової допомоги та виявив бажання отримати грошову допомогу відповідно до Закону №2011-ХІІ, повернувши отримані кошти до Держбюджету.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_3, з 08.05.1973 по 17.11.2004 проходив військову службу в Збройних силах України, а з 18.07.1988 року по 01.11.1988 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно свідоцтва про хворобу в/ч А 3306 № 123/3014 від 17.05.2004 позивача було визнано не придатним до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час та встановлено причинний зв'язок між хворобами та його участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

22.10.2004 наказом Міністра оборони України № 840 позивача звільнено в запас за пунктом 67 підпункт "в" у зв'язку зі скороченням штатів.

Перед звільненням з лав Збройних сил України позивач 30.04.2004 отримав від Харківської обласної дирекції НАСК "Оранта" суму 850 грн. по державному обов'язковому особистому страхуванню у розмірі 10% втрати працездатності та після звільнення 17.11.2004 суму 1275 грн. по державному обов'язковому особистому страхуванню у розмірі 10% втрати працездатності, відповідно до ст.16 Закону № 2011-ХІІ.

15.06.2010 року протоколом військово-лікарської комісії Північного регіону №106 встановлено, що захворювання позивача пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 261387 позивачу первинно встановлено інвалідність ІІІ групи безстроково з 18.05.2010, причина інвалідності: захворювання, так, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У січні 2011 року позивачу управлінням соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області була виплачена одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС по ІІІ групі інвалідності в розмірі 189 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою № 2218 від 19.06.2017. Вказана сума коштів повернута позивачем на рахунок Державного бюджету, що підтверджується довідкою Чугуївського управління ДКСУ Харківської області №01-34/433 від 16.06.2017.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК серія 12 ААА № 466513 позивачу встановлено інвалідність ІІ групи безстроково з 25.05.2017, причина інвалідності: захворювання, так, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

22.06.2017 позивач звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому первинно II групи інвалідності з 25.05.2017 внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

27.06.2017 Харківським обласним військовим комісаріатом позивачу надано відповідь за №1644/ВСЗ, відповідно до якої повідомлено про те, що оскільки ОСОБА_3 вже скористався своїм правом вибору допомоги, то не має права на одержання допомоги відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також відмова вмотивована тим, що позивач звільнився із військової служби 17.11.2004, а нова редакція ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набула чинності 01.01.2007 року.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до Ленінського районного суду із позовом.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2017 №642/3289/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Харківського обласного військового комісаріату, які полягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_3, одноразової грошової допомоги, як особи, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи первинно з 25.05.2017 року внаслідок виконання обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" в порядку, встановленому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року. Зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат () подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України () всіх документів, та висновку для прийняття рішення про виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як особи, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи первинно з 25.05.2017 року внаслідок виконання обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" в порядку, встановленому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

На підставі вищевказаних рішень судів Харківським обласним військовим комісаріатом було направлено відповідний висновок і документи позивача до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо призначення одноразової допомоги.

Розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України дійшла висновку та прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги, оформлене пунктом №5 протоколу № 131 від 15.12.2017, яке позивач оскаржує в даному адміністративному позові.

Комісія Міноборони мотивувала прийняте рішення тим, що ОСОБА_3 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІV «Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обовязок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовляючи позивачу в отримані одноразової допомоги дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пп. 4 п. 2 ст. 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Частиною 9 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що якщо військовослужбовці, військовозобов'язані або резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, та члени їх сімей одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Згідно з ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Статтею 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськї катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що у січні 2011 року позивачу управлінням соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області була виплачена одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС по ІІІ групі інвалідності в розмірі 189 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою № 2218 від 19.06.2017. (а.с.32)

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач отримав допомогу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то додатково отримання ним одноразової грошової допомоги за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є можливим.

Водночас, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що він повернув виплачені йому кошти, надавши на підтвердження цьому довідку з Чугуївського управління ДКСУ Харківської області №01-34/433 від 16.06.2017, оскільки процедура повернення таких коштів законодавством не передбачена.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.03.2018 у справі 760/8809/17ю

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у призначенні виплати одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», діяв на підставі вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі № 820/128/18 не відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 по справі №820/128/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа Харківський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 27.06.2018.