Справа № 824/328/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/328/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Буд Транс" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

В С Т А Н О В И В:

Керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Буд Транс" на користь державної служби з безпеки на транспорті 9684,73 грн, що еквівалентно 303 євро відповідно до офіційного курсу встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 08.12.2017 р., в дохід Державного бюджету України.

В обґрунтування позову вказував, що відповідачу, як юридичній особі, яка здійснює перевезення вантажів транспортними засобами нарахована плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 303 євро, яка протягом 30 календарних днів не сплачена, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою суду від 17.04.2018 р. відкрито провадження у справі №824/328/18-а та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта Буд Транс" (далі - відповідач) в судові засідання призначені на 15.05.2018 р. та 31.05.2018 р. не прибуло, яву представника не забезпечило, правом на подання відзиву на позов, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористалося, хоча належним чином було повідомлене про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень від 23.04.2018 р. та 18.05.2018 р.

31.05.2018 р. прокурором та представником позивача подано до суду заяви про розгляд адміністративної справи №824/328/18-а в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України, суд вважає, що неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, а також подання прокурором та представником позивача заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, не є перешкодою для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На підставі направлення на проведення перевірки №008401 від 01.12.2017 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області на автомобільній дорозі Н10 "Стрий - Івано-Франківськ - Чернівці - Мамалига" 244 км + 050 м провели перевірку транспортного засобу марки МАN, модель ТGA 41.480, номерний знак НОМЕР_1, за результатами якої 08.12.2017 р. складено акт №0013041 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 16, 26).

В акті зафіксовано та підтверджується чеком зважування №16159, що повна маса автомобіля складає 41,55 т при нормативно допустимій 40,00 т. Вказана обставина також зафіксована в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0019599 від 08.12.2017 р. (а.с. 15, 17).

В акті також вказано, що відстані між осями становлять 1,9 м, 2,5 м, 1,4 м, а осьові навантаження становлять 7,75 т, 6,2 т, 13,95 т, 13,65 т при нормативно допустимих 8,00 т, 8,00 т, 8,00 т, 8,00 т.

У зв'язку і з виявленими перевищеннями нормативних вагових параметрів, 08.12.2017 р. позивачем здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №168 згідно товарно - транспортної накладної від 08.12.2017 р. №7636 та нараховано плату за проїзд у розмірі 303,00 Євро (а.с. 19).

Вказаний розрахунок отриманий відповідачем 05.02.2018 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 21).

Однак, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена. У зв'язку із чим заявлено даний позов до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №103 затверджено Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (далі - Положення №103).

Згідно п. 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Постановою Кабінету Міністрів України №592 від 26 червня 2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області.

Згідно п.п. 1 п. 4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, в т.ч. є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відповідно до п.п. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, регламентується Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до п. 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи (п. 3 Порядку №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 р. №2862-IV (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 р. № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 р., перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 р. (далі - Правила №30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (п. 3 Правил №30).

У свою чергу згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Як видно з матеріалів справи, позивачем нараховано відповідачу як перевізнику плату за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за результатами здійснення габаритно - вагового контролю автомобіля марки МАN, модель ТGA 41.480, номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно п. 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі пред'явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

Відповідно до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 25 Порядку № 879 встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням уповноваженого підрозділу Національної поліції.

Згідно п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до п.30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Згідно п. 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Згідно абз. 18 ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що законодавством встановлені вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування, а плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Відповідальність за перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів покладається на автомобільного перевізника - фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, а не власника транспортного засобу.

Як видно з матеріалів справи, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля марки MAN, модель ТGA 41.480, номерний знак НОМЕР_1, суб`єкт, що перевіряється ТОВ "Дельта Буд Транс", встановлено перевезення вантажу з перевищенням нормативних вагових параметів, що підтверджується актом №0013041 від 08.12.2017 р.

За результатами перевірки, 08.12.2017 р. позивачем здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №168 згідно товарно - транспортної накладної від 08.12.2017 р. №7636 та нараховано плату за проїзд у розмірі 303,00 Євро (а.с. 19).

Вказаний розрахунок отриманий позивачем 05.02.2018 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 21).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки МАN, модель TGA 41.480, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є товариство з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" (), що підтверджується відомостями зазначеними у листі регіонального сервісного центру в Чернівецькій області №31/24-3775 від 28.12.2017 р. (а.с. 25).

Як видно з матеріалів справи, 06.11.2017 р. ТОВ "Еска Капітал" на запит управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області повідомило про те, що відповідно до договору фінансового лізингу №081215/ФЛ -362 від 08.12.2015 р. транспортний засіб: спеціалізований вантажний самоскид МАN модель ТGA 41.480, номер кузова: WMAH46ZZ38M526786, номер реєстрації:АА 5896НМ, 2008 рік випуску, власник ТОВ "Еска Капітал" передано у фінансовий лізінг Лізингоодержувачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Дельта Буд Транс" (), юридична та фактична адреса: 58009, Чернівецька обл, м. Чернівці, вул. Миколаївська, буд. 38 (а.с. 29, 30 - 42).

Відповідно до п. 3.1.8 Договору фінансового лізингу №081215/ФЛ-362 від 08.12.2018 р. укладеного між Лізингодавцем - ТОВ "Еска Капітал" та Лізингоодержувачем - ТОВ "Дельта Буд Транс", Лізигоодержувач зобов`язаний здійснювати поточний та капітальний ремонт предмета лізингу, а також своєчасно проводити профілактичне та сервісне обслуговування, технічний огляд, та нести інші витрати стосовно обслуговування зберігання та використання Предмета лізингу за власний рахунок (а.с. 32-41).

Враховуючи, що відповідач є перевізником, він зобов'язаний сплачувати плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а тому позивачем правомірно нарахована відповідачу плату в розмірі 303 Євро, що еквівалентно 9684,73 грн відповідно до офіційного курсу встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 08.12.2017 р. (а.с. 28).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним визначеної контролюючим органом сума платежу за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи відсутність витрат у суб`єкта владних повноважень із залученням свідків та проведенням експертиз, суд приходить до висновку, що судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 77, 194, 205, 241 та 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Буд Транс" (вул. Миколаївська, 38, м. Чернівці, ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, ) 9684,73 грн, що еквівалентно 303 Євро відповідно до офіційного курсу встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 08.12.2017 р., в дохід Державного бюджету України (Чернівецьке УК м. Чернівці, р/р 0002 в ГУ ДКСМ у Чернівецькій області, , МФО 856135).

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя В.К. Левицький