Справа № 820/2993/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 р. № 820/2993/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

прдставника позивача Феленка С.О.,

представника відповідача Лютянського М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукрове" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2018 року ТОВ "Цукрове" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, в якому просить суд, з підстав протиправності рішень:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1 від 19.01.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1941243,75 грн. (1552995,00 грн. - сума збільшення грошового зобов'язання, 388248,75 грн. - штрафна санкція);

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1 від 19.01.2018 р., яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5151020,00 грн. (2741546,00 грн. за 12.16 р., 2409474,00 грн. за 06.17 р.);

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1 від 19.01.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 7276560,00 грн. (4841040,00 грн. - сума збільшення грошового зобов'язання, 2425520,00 грн. - штрафна санкція);

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1 від 19.01.2018 р., яким застосовано суму штрафних санкцій в сумі 0,00 грн. з ПДВ, але яким зазначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту звітного періоду на суму 4194591,00 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 19.01.2018 р., яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 10000,00 грн. за порушення законодавства щодо регулювання обігу готівки.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області винесені, на думку позивача, без врахування приписів чинного законодавства.

Відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року, валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року.

За результатом перевірки складено Акт " Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукрове" (податковий номер 31633236) податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017 валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2017" №25444/20-40-14-01 -08/31633236 від 22.12.2017 року (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акту перевірки ТОВ "Цукрове" встановлено наступні порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за півріччя 2017 року на суму 2409474 грн. та занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1552995 грн., у тому числі за 2016 рік на суму 1493222 грн., за півріччя 2017 року на суму 59773 грн.;

- пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 4194591 грн. та занижено податок на додану вартість на загальну суму 4851040 грн., у тому числі за червень 2017 року на суму 4851040 грн.;

- пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління НБУ №637 в результаті чого застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки;

- пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в частині невірного відображення податкового номеру у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ІІ квартал 2016 року та III квартал 2016 року.

На підставі висновків Акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

- №1 від 19.01.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1941243,75 грн. (1 552 995,00 грн. - сума збільшення грошового зобов'язання, 388248,75 грн. - штрафна санкція);

- №1 від 19.01.2018 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5 151 020,00 грн. (2 741 546,00 грн. за звітний період 12.16 р., 2409474,00 грн. за звітний період 06.17 р.);

- №1 від 19.01.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 7276560,00 грн. (4841040,00 грн. - сума збільшення грошового зобов'язання, 2425.520,00 грн. - штрафна санкція);

- №1 від 19.01.2018 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в сумі 0,00 грн. з ПДВ, але яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість та зазначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту звітного періоду на суму 4194591,00 грн.;

- №0 від 19.01.2018 року, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 10 000,00 грн. за порушення законодавства щодо регулювання обігу готівки.

Позивачем вищевказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені до Державної фіскальної служби України в адміністративному порядку.

За результатами розгляду вказаної скарги ДФС України було винесено рішення №12126/6/99-99-11-01-01-25 від 05.04.2018 року, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга позивача без задоволення.

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно Акту перевірки податкові повідомлення-рішення №1 від 19.01.2018 року та №1 від 19.01.2018 року винесені у зв'язку із заниженням позивачем податку на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1552995,00 грн., у тому числі за 2016 року на суму 1493222,00 грн., за перше півріччя 2017 року на суму 59773,00 грн.

На думку контролюючого органу вказані порушення були наявні у зв'язку з проведенням не підтверджених господарських операцій між позивачем і контрагентами-постачальниками - ТОВ "Скіон Трейд" і ТОВ "Ресурс Стандарт", порушення порядку складання бухгалтерських документів (дефектність відповідних первинних документів) та фінансової звітності, що призвело до невірного визначення фінансового результату, чим порушено п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України.

Підставою для висновку про неможливість здійснення ТОВ "Скіон Трейд" господарської діяльності щодо купівлі-продажу вугілля стала інформація про те, що вказаний контрагент є суб'єктом фіктивного підприємництва.

Крім того, підставою для висновку про неможливість здійснення ТОВ "Ресурс Стандарт" господарської діяльності щодо купівлі-продажу вугілля стала також інформація про те, що вказаний контрагент є суб'єктом фіктивного підприємництва.

Так, між ТОВ "Цукрове" та ТОВ "Скіон Трейд" було укладено договори поставок № 2906 У від 29.06.2016 року та № 3006 У від 30.06.2016 року, відповідно до яких ТОВ "Скіон Трейд" (Постачальник) зобов'язувався поставити та передати у власність, а ТОВ "Цукрове" (Покупець) прийняти та оплатити товар, а саме вугільну продукцію, у кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами поставки відповідно умовам вказаних договорів.

Як зазначено позивачем, потреба в існуванні вказаних господарських відносин була обумовлена необхідністю ТОВ "Цукрове" у придбанні вугілля для використання в своїй виробничій діяльності.

На підтвердження реальність здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду видаткові накладні №2 від 06.07.2016 року та №3 від 07.07.2016 року на загальну суму 960480,00 грн. з ПДВ.

На підставі вищевказаних господарських операцій було складено податкові накладні №8 від 11.07.2016 року та №9 від 11.07.2016 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Транспортування до позивача придбаного вугілля в кількості 348 тон підтверджується залізничною накладною № 49256159 від 04.07.2016 року (вагон 68569656 - 69 тон; вагон 65396608 - 70 тон; вагон 65285140 - 69 тон; вагон 66737875 - 71 тонна; вагон 67863233 - 69 тон).

Переміщення та надходження товару до позивача підтверджується даними складського обліку, зокрема, журналом складського обліку складу навальних матеріалів, актами про використання придбаного вугілля в господарській діяльності позивача за вересень-листопад 2016 року.

Придбане вугілля було належним чином оприбутковане позивачем та відображено в бухгалтерському обліку, що підтверджується даними оборотно-сальдових відомостей по рахункам № 203 «Паливо», №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», №2331 «Виробництво цукру».

Перевезення придбаного вугілля від місця розвантаження до місця зберігання підтверджується дорожніми листами трактора №1891, №1848, №1931. Також, позивач на балансі має власний тепловіз та під'їзні залізничні колії, що підтверджується обліковими даними по рахункам №103 «Будинки і споруди» та №104 «Машини та обладнання».

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного вугілля були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів, що підтверджується банківською випискою за 11.07.2016 року.

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Також, між ТОВ "Цукрове" та ТОВ "Ресурс Стандарт" було укладено договір поставки № 2610 від 26.10.2016 року, відповідно до якого ТОВ "Ресурс Стандарт" (Постачальник) зобов'язувався поставити ТОВ "Цукрове" (Покупець) вугільну продукцію у кількості, якості, строках, цінах, по реквізитах, асортименті і з якісними характеристиками, наведеними в специфікації до вказаного договору.

Як зазначено позивачем, потреба в існуванні вказаних господарських відносин була обумовлена необхідністю ТОВ "Цукрове" у придбанні вугілля для використання в своїй господарській діяльності.

На підтвердження реальність здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду видаткові накладні №66 від 07.11.2016 року, №71 від 17.11.2016 року на загальну суму 429093,00 грн. з ПДВ., акти прийому-передачі вугільної продукції від 06.11.2016 року в кількості 69 тон на суму 213003,00 грн., в т.ч. ПДВ - 35 500,50 грн., від 17.11.2016 року в кількості 70 тон на суму 216090,00 грн., у т.ч. ПДВ - 36 015,00 грн.

На підставі вищевказаних господарських операцій було складено податкові накладні №7 від 07.11.2016 року та №11 від 11.11.2016 року, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Транспортування придбаного вугілля підтверджується залізничними накладними №52107786 від 31.10.2016 року (вагон 56613300) в кількості 69 тон та №52370160 від 12.11.2016 року (вагон 60807815) в кількості 70 тон.

Переміщення та надходження товару в розпорядження позивача підтверджується даними складського обліку, зокрема, журналом складського обліку, актами за листопад 2016 року про використання придбаного вугілля в господарській діяльності.

Придбане вугілля було належним чином оприбутковано позивачем та відображено в бухгалтерському обліку, що підтверджується даними оборотно - сальдових відомостей по рахункам №203 «Паливо», №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», №2331 «Виробництво цукру».

Також, позивач на балансі має власний тепловіз та під'їзні залізничні колії, що підтверджується обліковими даними по рахункам №103 «Будинки і споруди» та №104 «Машини та обладнання».

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів, що підтверджується банківською випискою за 07.11.2016 року.

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Крім того, згідно Акту перевірки позивачем, на думку відповідача, занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 7498205 грн. Зокрема, на думку податкового органу, вказане порушення було наявне у зв'язку з проведенням не підтверджених господарських операцій між ТОВ "Цукрове" і контрагентами-покупцями ТОВ "Сіті Транс ЛТД", ПП "Ком Стор", ТОВ "Сонкей", ПП "Південь Актив Профі", ТОВ "Трейд комьюніті", ТОВ "Компанія "Екотон", порушення порядку складання бухгалтерських документів (дефектність відповідних первинних документів) та фінансової звітності.

На підставі вищевикладених висновків контролюючим органом було винесено податкові повідомлення-рішення №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року.

Так, між ТОВ "Цукрове" (Продавець) та ТОВ "Сіті Транс ЛТД" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №96 від 12.10.2016 року та додаткову угоду від 03.01.2017 року, відповідно до яких позивач продавав даному контрагенту цукор-пісок.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду:

- видаткові накладні №2036 від 28.11.2016 року, №2037 від 28.11.2016 року, №2039 від 28.11.2016 року, №2045 від 28.11.2016 року, №2052 від 28.11.2016 року, №2061 від 29.11.2016 року, №2063 від 29.11.2016 року, №2076 від 29.11.2016 року, №2079 від 29.11.2016 року, №2139 від 02.12.2016 року, №2140 від 02.12.2016 року, №2148 від 02.12.2016 року, №2238 від 19.12.2016 року, № 2240 від 20.12.2016 року, №2276 від 27.12.2016 року, №1710 від 05.11.2016 року, №1711 від 05.11.2016 року, №1718 від 05.11.2016 року, №1720 від 05.11.2016 року, №1723 від 07.11.2016 року, №1727 від 07.11.2016 року, №1731 від 07.11.2016 року, №1733 від 07.11.2016 року, №1734 від 07.11.2016 року, №1735 від 07.11.2016 року, №1737 від 07.11.2016 року, №1742 від 08.11.2016 року, №1756 від 08.11.2016 року, №1836 від 11.11.2016 року, №1837 від 11.11.2016 року, №1838 від 11.11.2016 року, №1841 від 11.11.2016 року, №1842 від 11.11.2016 року, №1868 від 14.11.2016 року, №1938 від 18.11.2016 року, №1943 від 19.11.2016 року, №1944 від 19.11.2016 року, №1946 від 19.11.2016 року, №1955 від 21.11.2016 року, №1968 від 22.11.2016 року, №1974 від 22.11.2016 року, №1438 від 24.10.2016 року, №1452 від 24.10.2016 року, №1518 від 27.10.2016 року, №1527 від 28.10.2016 року, №1528 від 28.10.2016 року, №1539 від 28.10.2016 року, №1563 від 31.10.2016 року, №1620 від 02.11.2016 року, №1621 від 02.11.2016 року, №1622 від 02.11.2016 року, №1623 від 02.11.2016 року, №1625 від 02.11.2016 року, №1634 від 02.11.2016 року, №1635 від 02.11.2016 року, №1646 від 02.11.2016 року, №1652 від 03.11.2016 року, №1657 від 03.11.2016 року, №1666 від 03.11.2016 року, №1667 від 03.11.2016 року, №1672 від 04.11.2016 року, №1673 від 04.11.2016 року, №1674 від 04.11.2016 року, №1675 від 04.11.2016 року, №1677 від 04.11.2016 року, №1679 від 04.11.2016 року, №1705 від 05.11.2016 року, №1269 від 13.10.2016 року, №1270 від 14.10.2016 року, №1283 від 17.10.2016 року, №1284 від 17.10.2016 року, №1285 від 17.10.2016 року, №1293 від 17.10.2016 року, №1295 від 17.10.2016 року, №1306 від 18.10.2016 року, №1312 від 18.10.2016 року, №1314 від 18.10.2016 року, №1318 від 19.10.2016 року, №1319 від 19.10.2016 року, №1320 від 19.10.2016 року, №1334 від 19.10.2016 року, №20 від 05.01.2017 року, №21 від 05.01.2017 року, №36 від 10.01.2017 року №37 від 10.01.2017 року, №38 від 10.01.2017 року, №83 від 12.01.2017 року, №86 від 12.01.2017 року, №96 від 12.01.2017 року, №97 від 12.01.2017 року, №115 від 14.01.2017 року, №116 від 14.01.2017 року, №117 від 14.01.2017 року, №121 від 16.01.2017 року, №122 від 16.01.2017 року, №182 від 20.01.2017 року, №183 від 20.01.2017 року, №184 від 20.01.2017 року, №185 від 20.01.2017 року, №190 від 23.01.2017 року, №194 від 23.01.2017 року, №205 від 25.01.2017 року на загальну суму 31592440,00 грн.;

- податкові накладні №90 від 27.12.2016 року, №68 від 20.12.2016 року, №66 від 19.12.2016 року, №136 від 29.11.2016 року, №124 від 25.11.2016 року, №86 від 18.11.2016 року, №79 від 17.11.2016 року, №48 від 11.11.2016 року, №19 від 04.11.2016 року, №13 від 03.11.2016 року, №10 від 02.11.2016 року, №3 від 01.11.2016 року, №97 від 27.10.2016 року, №76 від 19.10.2016 року, №75 від 19.10.2016 року, №65 від 18.10.2016 року, №52 від 17.10.2016 року, №38 від 13.10.2016 року, №67 від 18.01.2017 року, №45 від 12.01.2017 року, №40 від 12.01.2017 року, №36 від 11.01.2017 року, №21 від 10.01.2017 року, №11 від 05.01.2017 року, що були сформовані за «правилом першої події» за датою зарахування коштів на банківський рахунок у відповідності до пп. «а» п. 187.1 ст.187 ПК України та зареєстровані в ЄРПН. Податкові зобов'язання були враховані при складанні податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад та грудень 2016 року, а також за січень 2017 року.

Переміщення товару та його транспортування підтверджується товарно - транспортними накладними №Р2139 від 02.12.2016 року, №Р2140 від 02.12.2016 року, №Р2148 від 02.12.2016 року, №Р2238 від 19.12.2016 року, №Р2240 від 20.12.2016 року, №Р2276 від 27.12.2016 року, №Р1269 від 13.10.2016 року, №Р1270 від 14.10.2016 року, №Р1283 від 17.10.2016 року, №Р1284 від 17.10.2016 року, №Р1285 від 17.10.2016 року, №Р1293 від 17.10.2016 року, №Р1295 від 17.10.2016 року, №Р1306 від 18.10.2016 року, №Р1312 від 18.10.2016 року, №Р1563 від 312.10.2016 року, №Р1539 від 28.10.2016 року, №Р1528 від 28.10.2016 року, №Р1527 від 28.10.2016 року, №Р1518 від 27.10.2016 року, №Р1452 від 24.10.2016 року, №Р1438 від 24.10.2016 року, №Р1437 від 24.10.2016 року, №Р1426 від 23.10.2016 року, №Р1425 від 23.10.2016 року, №Р1407 від 22.10.2016 року, №Р1410 від 22.10.2016 року, №Р1405 від 22.10.2016 року, №Р1403 від 22.10.2016 р., №Р1395 від 21.10.2016 року, №Р1391 від 21.10.2016 року, №Р1390 від 21.10.2016 року, №Р1389 від 21.10.2016 року, №Р1388 від 21.10.2016 року, №Р1380 від 21.10.2016 року, №Р1354 від 20.10.2016 року, №Р1350 від 20.10.2016 року, №Р1339 від 19.10.2016 року, №Р1334 від 19.10.2016 року, №Р1320 від 19.10.2016 року, №Р1319 від 19.10.2016 року, №Р1318 від 19.10.2016 року, №Р1314 від 18.10.2016 року, №Р2079 від 29.11.2016 року, №Р2076 від 29.11.2016 року, №Р2063 від 29.11.2016 року, №Р2061 від 29.11.2016 року, №Р2052 від 28.11.2016 року, №Р2045 від 28.11.2016 року, №Р2039 від 28.11.2016 року, №2037 від 28.11.2016 року, №Р2036 від 28.11.2016 року, №Р2003 від 23.11.2016 року, №Р1974 від 22.11.2016 року, №Р1968 від 22.11.2016 року, №Р1955 від 21.11.2016 року, №Р1946 від 19.11.2016 року, №Р1944 від 19.11.2016 року, №Р1943 від 19.11.2016 року, №Р1938 від 18.11.2016 року, №Р1868 від 14.11.2016 року, №Р1842 від 11.11.2016 року, №Р1841 від 11.11.2016 року, №Р1838 від 11.11.2016 року, №Р1837 від 11.11.2016 року, №Р1836 від 11.11.2016 року, №Р1756 від 08.11.2016 року, №Р1742 від 08.11.2016 року, №Р1737 від 07.11.16 року, №Р1735 від 07.11.2016 року, №Р1734 від 07.11.2016 року, №Р1733 від 07.11.2016 року, №Р1731 від 07.11.2016 року, №Р1727 від 07.11.2016 року, №Р1723 від 07.11.2016 року, №Р1718 від 05.11.2016 року, №Р1711 від 05.11.2016 року, №Р1710 від 05.11.2016 року, №Р1709 від 05.11.2016 року, №Р1705 від 05.11.2016 року, №Р1679 від 04.11.2016 року, №Р1677 від 04.11.2016 року, №Р1675 від 04.11.2016 року, №Р1674 від 04.11.2016 року, №Р1673 від 04.11.2016 року, №Р1672 від 04.11.2016 року, №Р1667 від 03.11.2016 року, №Р1666 від 03.11.2016 року, №Р1657 від 03.11.2016 року, №Р1652 від 03.11.2016 року, №Р1646 від 02.11.2016 року, №Р1634 від 02.11.2016 року, №Р1635 від 02.11.2016 року, №Р1625 від 02.11.2016 року, №Р1623 від 02.11.2016 року, №Р1622 від 02.11.2016 року, №Р1621 від 02.11.2016 року, №Р1620 від 02.11.2016 року, №Р20 від 05.01.2017 року, №Р21 від 05.01.2017 року, №Р36 від 10.01.2017 року, №Р37 від 10.01.2017 року, №Р38 від 10.01.2017 року, №Р83 від 12.01.2017 року, №Р85 від 12.01.2017 року, №Р96 від 12.10.2017 року, №Р97 від 12.01.2017 року, №Р115 від 14.01.2017 року, №Р116 від 14.01.2017 року, №Р121 від 16.01.2017 року, №Р122 від 16.01.2017 року, №Р182 від 20.01.2017 року, №Р183 від 20.01.2017 року, №Р184 від 20.01.2017 року, №Р185 від 20.01.2016 року №Р190 від 23.01.2017 року, №Р205 від 25.01.2017 року.

Надходження товару до контрагента підтверджується довіреностями на отримання товару №67 від 19.12.2016 року, №81 від 27.12.2016 року, №46 від 12.10.2016 року, №49/1 від 27.10.2016 року, №49 від 19.10.2016 року, №48 від 18.10.2016 року, №47 від 18.10.2016 року, №60 від 28.11.2016 року, №55 від 17.11.2016 року, №52 від 11.11.2016 року, №51 від 02.11.2016 року, №50 від 01.11.2016 року, №67 від 19.12.2016 року, №81 від 27.12.2016 року, №2 від 05.01.2017 року, №5 від 10.01.2017 року, №8 від 11.01.2017 року, №12 від 18.01.2017 року.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані контрагентом шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів, що підтверджується копіями банківських виписок по рахунку позивача за 13.10.2016 року, 17.10.2016 року, 18.10.2016 року, 19.10.2016 року, 27.10.2016 року, 01.11.2016 року, 02.11.2016 року, 03.11.2016 року, 04.11.2016 року, 11.11.2016 року, 17.11.2016 року, 18.11.2016 року, 25.11.2016 року, 29.11.2016 року, 19.12.2016 року, 20.12.2016 року, 27.12.2016 року, 05.01.2017 року, 10.01.2017 року, 11.01.2017 року, 12.01.2017 року, 18.01.2017 року.

Вказані господарські операції були належним чином відображені ТОВ "Цукрове" в бухгалтерському обліку, що підтверджується даними витягу оборотно-сальдової відомості по рахунку №361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями».

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Також, між ТОВ "Цукрове" (Продавець) та ПП "Ком Стор" (Покупець) було укладено договір поставки товару №113 від 08.11.2016 року, відповідного до якого позивач продавав даному контрагенту цукор-пісок.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду:

- видаткові накладні №1934 від 18.11.2016 року, №1986 від 23.11.2016 року, №1993 від 23.11.2016 року, №2035 від 28.11.2016 року, №2047 від 28.11.2016 року, №2078 від 29.11.2016 року, №2091 від 30.11.2016 року, №2131 від 02.12.2016 року, №2143 від 02.12.2016 року, №2166 від 06.12.2016 року на загальну суму 2800000,00 грн.;

- податкову накладну №62 від 15.11.2016 року, що була сформована за «правилом першої події» за датою зарахування коштів на банківський рахунок у відповідності до пп. «а» п. 187.1 ст.187 ПК України та зареєстрована в ЄРПН. Податкові зобов'язання були враховані при складанні податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад 2016 року. Податкова декларація подана в електронному вигляді до Державної фіскальної служби України.

Переміщення товару та його транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними №Р1934 від 18.11.2016 року, №Р1986 від 23.11.2016 року, №Р1993 від 23.11.2016 року, Р2035 від 28.11.2016 року, №Р2047 від 28.11.2016 року, №2078 від 29.11.2016 року, №Р2091 від 30.11.2016 року, №Р2143 від 02.12.2016 року, №Р2131 від 02.12.2016 року, №Р2166 від 06.12.2016 року.

Надходження товару до контрагента підтверджується довіреностями на отримання товару №22 від 05.12.2016 року, №6 від 15.11.2016 року та №21 від 23.11.2016 року.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані контрагентом шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів, що підтверджується копією банківської виписки за 15.11.2016 року.

Вказані господарські операції були належним чином відображені ТОВ «Цукрове» в бухгалтерському обліку, що підтверджується даними витягу оборотно-сальдової відомості по рахунку №361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями».

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Між ТОВ "Цукрове" (Продавець) та ТОВ "Сонкей" (Покупець) було укладено договір поставки товару №2 від 10.01.2017 року, відповідно до якого позивач продавав даному контрагенту цукор-пісок.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду:

- видаткові накладні №52 від 11.01.2017 року, №53 від 11.01.2017 року, №54 від 11.01.2017 року, №64 від 11.01.2017 року, №73 від 12.01.2017 року, №76 від 12.01.2017 року, №77 від 12.01.2017 року, №84 від 12.01.2017 року, №95 від 12.01.2017 року, №100 від 12.01.2017 року, №108 від 13.01.2017 року, №110 від 13.01.2017 року, №111 від 13.01.2017 року, №154 від 18.01.2017 року, №158 від 18.01.2017 року, №161 від 18.01.2017 року, №163 від 18.01.2017 року, №169 від 19.01.2017 року, №170 від 19.01.2017 року, №180 від 20.01.2017 року, №181 від 20.01.2017 року, №182 від 20.01.2017 року на загальну суму 5077600,00 грн.;

- податкову накладну №41 від 12.01.2017 року, №35 від 11.01.2017 року, №25 від 10.01.2017 року.

Переміщення товару та його транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними №Р181 від 20.01.2017 року, №Р180 від 20.01.2017 року, №Р170 від 19.01.2017 року, №Р169 від 19.01.2017 року, №Р163 від 18.01.2017 року, №Р161 від 18.01.2017 року, №Р158 від 18.01.2017 року, №Р154 від 18.01.2017 року, №Р111 від 13.01.2017 року, №Р110 від 13.01.2017 року, №Р108 від 13.01.2017 року, №Р100 від 12.01.2017 року, №Р95 від 12.01.2017 року, №Р84 від 12.01.2017 року, №Р77 від 12.01.2017 року, №Р76 від 12.01.2017 року, №Р73 від 12.01.2017 року, №Р64 від 11.01.2017 року, №Р54 від 11.01.2017 року, №Р53 від 11.01.2017 року, №Р52 від 11.01.2017 року.

Надходження товару до контрагента підтверджується довіреностями на отримання товару №11/01/17 від 11.01.2017 року, №11/01/2 від 11.01.2017 року, №12/01/17 від 12.01.2017 року.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані контрагентом шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 10.01.2017 року, 11.01.2017 року, 12.01.2017 року.

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Також, між ТОВ "Цукрове" (Продавець) та ПП "Південь Актив Профіт" (Покупець) було укладено договір поставки товару №126 від 21.12.2016 року, відповідного до якого позивач продавав даному контрагенту цукор-пісок.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду:

- видаткові накладні №2251 від 22.12.2016 року, №2252 від 22.12.2016 року, №2253 від 22.12.2016 року, №2258 від 22.12.2016 року, №176 від 19.01.2017 року, №179 від 19.01.2017 року, №197 від 24.01.2017 року, №208 від 25.01.2017 року, №279 від 07.02.2017 року на загальну суму 2527200,00 грн.;

- податкові накладні №61 від 17.01.2017 року, №79 від 22.12.2016 року, №74 від 21.12.2016 року.

Переміщення товару та його транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними №Р279 від 07.02.2017 року, №Р208 від 25.01.2017 року, №Р197 від 24.01.2017 року, №Р179 від 20.01.2017 року, №Р176 від 19.01.2017 року, №Р2258 від 22.12.2016 року, №Р2253 від 22.12.2016 року, №Р2252 від 22.12.2016 року, №Р2251 від 22.12.2016 року.

Надходження товару до контрагента підтверджується довіреностями на отримання товару №10 від 21.12.2016 року, №16 від 19.01.2017 року, №19 від 07.02.2017 року.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані контрагентом шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 21.12.2016 року, 22.12.2016 року, 17.01.2017 року.

Вказані господарські операції були належним чином відображені ТОВ "Цукрове" в бухгалтерському обліку, що підтверджується витягами з оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за грудень 2016 року, січень та лютий 2017 року.

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Крім того, між ТОВ "Цукрове" (Продавець) та ТОВ "Трейд комьюніті" (Покупець) було укладено договір поставки товару №72 від 20.09.2016 року, відповідно до якого позивач продавав даному контрагенту цукор-пісок.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду:

- видаткові накладні №1586 від 01.11.2016 року, №1559 від 31.10.2016 року, №1357 від 20.10.2016 року на загальну суму 480480,00 грн.;

- податкові накладні №68 від 18.10.2016 року, №79 від 19.10.2016 року.

Переміщення товару та його транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними №Р1586 від 01.11.2016 року, №Р1559 від 31.10.2016 року, №Р1357 від 20.10.2016 року.

Надходження товару до контрагента підтверджується довіреностями на отримання товару №137 від 19.10.2016 року, №147 від 31.10.2016 року, №148 від 31.10.2016 року.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані контрагентом шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 18.10.2016 року та 19.10.2016 року.

Вказані господарські операції були належним чином відображені ТОВ "Цукрове" в бухгалтерському обліку, що підтверджується витягом з оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за жовтень та листопад 2016 року.

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Також, між ТОВ "Цукрове" (Продавець) та ТОВ "Компанія Екотон" (Покупець) було укладено договір поставки товару №20/05/16 від 20.05.2016 року, відповідного до якого позивач продавав даному контрагенту мелясу бурякову.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивачем надано до суду:

- видаткові накладні №2277 від 27.12.2016 року, №2279 від 27.12.2016 року, №2300 від 29.12.2016 року, №2302 від 29.12.2016 року, №2303 від 29.12.2016 року, №4 від 04.01.2017 року, №5 від 04.01.2017 року, №6 від 04.01.2017 року, №7 від 04.01.2017 року, №11 від 05.01.2017 року, №12 від 05.01.2017 року, №18 від 05.01.2017 року, №19 від 05.01.2017 року, №27 від 06.01.2017 року, №28 від 06.01.2017 року, №47 від 10.01.2017 року, №48 від 10.01.2017 року, №62 від 11.01.2017 року, №63 від 11.01.2017 року, №69 від 11.01.2017 року, №70 від 11.01.2017 року, №232 від 30.01.2017 року, №233 від 30.01.2017 року, №241 від 31.01.2017 року, №249 від 01.02.2017 року, №250 від 01.02.2017 року, №261 від 02.02.2017 року, №262 від 02.02.2017 року, №292 від 09.02.2017 року, №309 від 20.02.2017 року, №311 від 20.02.2017 року, №312 від 20.02.2017 року, №317 від 21.02.2017 року, №322 від 22.02.2017 року, №323 від 22.02.2017 року, №325 від 22.02.2017 року, №326 від 22.02.2017 року, №327 від 22.02.2017 року, №329 від 23.02.2017 року, №330 від 23.02.2017 року, №331 від 23.02.2017 року, №332 від 23.02.2017 року, №334 від 24.02.2017 року, №335 від 24.02.2017 року, №339 від 27.02.2017 року, №340 від 27.02.2017 року, №341 від 27.02.2017 року, №342 від 27.02.2017 року, №364 від 01.03.2017 року, №365 від 01.03.2017 року, №368 від 01.03.2017 року, №370 від 03.03.2017 року, №387 від 03.03.2017 року, №388 від 06.03.2017 року, №403 від 06.03.2017 року, №391 від 06.03.2017 року, №392 від 06.03.2017 року, №401 від 09.03.2017 року, №408 від 09.03.2017 року, №409 від 09.03.2017 року, №410 від 09.03.2017 року, №412 від 09.03.2017 року, №413 від 10.03.2017 року, №417 від 12.03.2017 року, №424 від 12.03.2017 року, №425 від 12.03.2017 року, №426 від 12.03.2017 року, №427 від 12.03.2017 року, №437 від 16.03.2017 року, №438 від 16.03.2017 року на загальну суму 2511506,00 грн.;

- податкові накладні №63 від 16.03.2017 року, №4 від 09.06.2016 року, №9 від 25.05.2016 року.

Переміщення товару та його транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними №Р438 від 16.03.2017 року, №Р437 від 16.03.2017 року, №Р427 від 12.03.2017 року, №Р426 від 12.03.2017 року, №Р425 від 12.03.2017 року, №Р424 від 12.03.2017 року, №Р417 від 10.03.2017 року, №413 від 09.03.2017 року, №Р412 від 09.03.2017 року, №Р410 від 09.03.2017 року, №Р409 від 09.03.2017 року, №Р408 від 09.03.2017 року, №Р403 від 06.03.2017 року, №Р401 від 06.03.2017 року, №Р392 від 06.03.2017 року, №Р391 від 06.03.2017 року, №Р388 від 03.03.2017 року, №Р387 від 03.03.2017 року, №Р370 від 01.03.2017 року, №Р368 від 01.03.2017 року, №Р365 від 01.03.2017 року, №Р364 від 01.03.2017 року, №Р342 від 27.02.2017 року, №Р341 від 27.02.2017 року, №Р340 від 27.02.2017 року, №Р339 від 27.02.2017 року, №Р335 від 24.02.2017 року, №Р334 від 24.02.2017 року, №Р332 від 23.02.2017 року, №Р331 від 23.02.2017 року, №Р330 від 23.02.2017 року, №Р329 від 23.02.2017 року, №Р327 від 22.02.2017 року, №Р326 від 22.02.2017 року, №Р325 від 22.02.2017 року, №Р323 від 22.02.2017 року, №Р322 від 22.02.2017 року, №Р317 від 21.02.2017 року, №Р312 від 20.02.2017 року, №РЗ 11 від 20.02.2017 року, №Р309 від 20.02.2017 року, №Р292 від 09.02.2017 року, №Р262 від 02.02.2017 року, №Р261 від 02.02.2017 року, №Р250 від 01.02.2017 року, №Р249 від 01.02.2017 року, №Р241 від 31.01.2017 року, №Р233 від 30.01.2017 року, №Р232 від 30.01.2017 року №70 від 11.01.2017 року, №Р69 від 11.01.2017 року, №Р63 від 11.01.2017 року, №Р62 від 11.01.2017 року, №48 від 10.01.2017 року, №Р47 від 10.01.2017 року, №Р28 від 06.01.2017 року, №Р27 від 06.01.2017 року, №Р19 від 05.01.2017 року, №Р18 від 05.01.2017 року, №Р12 від 05.01.2017 року, №Р11 від 05.11.2017 року, №Р7 від 04.01.2017 року, №Р6 від 04.01.2017 року, №Р5 від 04.01.2017 року, №Р4 від 04.01.2017 року, №Р2303 від 29.12.2016 року, №Р2302 від 29.12.2016 року, №Р2300 від 29.12.2016 року, №Р2279 від 27.12.2016 року, №Р2277 від 27.12.2016 року.

Надходження товару до контрагента підтверджується довіреностями на отримання товару №4 від 01.03.2017 року, №3 від 01.02.2017 року, №1 від 04.01.2017 року, №10 від 27.12.2016 року.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані контрагентом шляхом перерахування на користь позивача безготівкових коштів, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 25.05.2016 року, 09.06.2016 року, 16.03.2017 року.

Вказані господарські операції були належним чином відображені ТОВ "Цукрове" в бухгалтерському обліку, що підтверджується витягами з оборотно-сальдової відомості по рахунку №361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за травень, червень, грудень 2016 року, січень, лютий, березень 2017 року.

Доказів наявності дебіторсько/кредиторської заборгованості за вказаними господарськими відносинами до суду не надано.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Приписами п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з пп. 192.1.2 п. 192.1 ст.192 Податкового Кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної") вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку заставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Положеннями п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд зазначає, що Листом Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" зазначено, що у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. При цьому не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

Таким чином, ймовірне порушення контрагентами податкового законодавства під час здійснення правовідносин при фактичному здійсненні господарської операції з позивачем не впливає на обов'язки ТОВ "Цукрове".

Суд зазначає, що позивачем надано належним чином оформлені документи, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій ТОВ "Цукрове" з вищевказаними контрагентами.

Під час проведення перевірки податковим органом не була встановлена невідповідність вищевказаних документів вимогам чинного законодавства України.

Згідно практики Вищого адміністративного суду України навіть певні недоліки у первинних документах або неповна деталізація опису господарської операції не є ознакою нереальності господарської операції (ухвала від 27.09.2016 року по справі №К/800/8123/16, ухвала від 06.07.2016 року по справі №К/800/3529/15, ухвала від 25.08.2016 року по справі №К/800/7417/16).

Тобто, наявність або відсутність окремих документів, як і певні недоліки в їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а отже безпідставним є і посилання контролюючого органу на складення товарно-транспортних накладних з порушенням Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.05.2017 року у справі № К/800/36463/16.

Відповідачем жодних доказів того, що вищевказані контрагенти позивача є фіктивними підприємствами податковим органом не надано.

Суд звертає увагу на індивідуальний характер юридичної відповідальності платників податку. ТОВ "Цукрове" не може нести відповідальність за можливе порушення податкового та валютного законодавства його контрагентами та постачальниками по ланцюгу постачання.

Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Оскільки, позивач та його контрагент є окремими суб'єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст.61 Конституції України.

За таких обставин, суд вважає, що ТОВ "Цукрове" виконані умови для формування податкового кредиту щодо вищевказаних господарських операцій.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем порушень п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України у спірних правовідносинах допущено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року, №1 від 19.01.2018 року винесені відповідачем всупереч приписів чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Щодо посилань відповідача, що позивачем не надано жодних документів щодо товарно-матеріальних цінностей, які обліковуються як такі, що передані на комісію, не надано договорів та первинних документів стосовно особи, на адресу якої було передано товарно-матеріальні цінності, суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження вказаних операцій позивачем надано: договір комісії №С/10/Л-12/02 від 02.02.2010 року з додатковими угодами, відповідно до якого Комітент (ТОВ "Цукрове") доручає, а Комісіонер (ТОВ "Укррос-Зерно") зобов'язується від свого імені за рахунок Комітента за винагороду укласти договори на реалізацію цукру-піску в мішках по 50 кг в кількості і по ціні вказаних в договорі; акт приймання-передачі товару №5; податкові накладні №27 від 27.03.2013 року, №1 від 27.03.2013 року, №12 від 08.04.2013 року, №14 від 10.04.2013 року, №44 від 23.04.2013 року, №45 від 23.04.2013 року, №1 від 08.04.2013 року, №2 від 10.04.2013 року, №16 від 23.04.2013 року, №33 від 28.11.2013 року, №2 від 28.11.2013 року; акти наданих послуг №1 від 27.03.2013 року, №2 від 08.04.2013 року, №3 від 10.04.2013 року, №6 від 29.04.2013 року, №9 від 28.11.2013 року; банківські виписки.

Відображення вказаних господарських операцій в бухгалтерському обліку позивача підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахункам №631, 361, 283, 262.

За таких обставин, вказані посилання контролюючого органу є безпідставними та необгрунтованими, оскільки вказані відносини по переданню на комісію готової продукції підтверджується відповідними первинними документами.

Що стосується списання безнадійної дебіторської заборгованості ТОВ «Укррос- Зерно», суд зазначає наступне.

В розумінні п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов'язаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають з таким кредитором у трудових відносинах, та осіб, які перебували з таким кредитором у трудових відносинах, і період між датою припинення трудових відносин таких осіб та датою прощення їх заборгованості не перевищує три роки;

ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

з) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Наявність дебіторської заборгованості підтверджується ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.02.2015 року по справі №917/2457/13, відповідно до якої було затверджено ліквідаційний звіт і баланс ліквідатора стосовно ТОВ "Укррос-Зерно" та ліквідовано ТОВ «Укррос-Зерно». В рамках даної справи про банкрутство ТОВ "Укррос-Зерно", ТОВ "Цукрове" було кредитором вказаного боржника - банкрута.

За умовами договору поставки № МТР/ЦСЗ-2011 від 21.01.2011 року ТОВ "Укррос-Зерно" повинно було поставити насіння цукрового буряку, мінеральні добрива, мішки та вугілля ТОВ "Цукрове" на суму 5002800 грн., в т.ч. ПДВ - 833800 грн. на умовах попередньої оплати.

31.01.2011 року ТОВ «Цукрове» були перераховані кошти платіжними дорученнями в сумі 5000000 грн.

В межах виконання договірних відносин фактично отримано:

- насіння цукрового буряку на загальну суму 1373195,51 грн., в т.ч. ПДВ - 228865,92 грн. згідно видаткової накладної №77 від 24.03.2011 року;

- 31.10.2012 рроку повернуті кошти за не поставку мінеральних добрив в сумі 290000 грн., в т.ч. ПДВ - 48333,33 грн.

Отриманий розрахунок коригування податкової накладної був відображений в податковій декларації за жовтень 2012 року.

Станом на 01.11.2012 року дебіторська заборгованість ТОВ "Укррос-Зерно" склала 3336804,49 грн., в т.ч. ПДВ - 556134,08 грн.

Згідно п.11 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

В розумінні п. 4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» дебіторська заборгованість, що виникла внаслідок передплати за товари (послуги), не є фінансовим активом - «Дебіторська заборгованість, не призначена для перепродажу - дебіторська заборгованість, що виникає внаслідок надання коштів, продажу інших активів, робіт, послуг безпосередньо боржникові та не є фінансовим активом, призначеним для перепродажу.», а тому створення резерву сумнівних боргів для такої заборгованості П(С)БО не передбачено.

Відповідно до дії п. 11 Л(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» безнадійна дебіторська заборгованість ТОВ "Укррос-Зерно", на підставі складених бухгалтерських довідок № 292 від 31.12.2015 року, № 221 від 31.10.2017 року, № 24 від 31.01.2016 року була списана з балансу до складу інших операційних витрат: Дт 944 - Кт 63121 та Дт 949 - Кт 6432.

У ТОВ "Цукрове" за підсумками 2015 року річний дохід не перевищував 20 млн.грн, а тому за правилами пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єкт оподаткування визначався без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень III розділу ПК України.

Тобто, списана заборгованість ТОВ "Укррос-Зерно" була врахована у витратах, а відповідно, і у фінрезультаті до оподаткування - без застосування коригувань, передбачених п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України.

Таким чином, посилання податкового органу про неправильність визначення фінансового результату позивача є неправомірними та безпідставними.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 19.01.2018 року, суд зазначає наступне.

В Акті перевірки контролюючим органом зазначено, що підприємством неоприбутковано готівкові кошти у повній сумі їх надходжень на підставі фіскального чеку за 17.12.2015 року у сумі 2000,00 грн., у зв'язку з чим ТОВ «Цукрове», на думку відповідача, порушено п. 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (далі по тексту - Положення № 637) оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п.п. 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Приписами п.п 4.1 Положення № 637 з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній. Якщо з вини керівників не були створені належні умови для забезпечення схоронності коштів під час їх зберігання і транспортування, то вони несуть за це відповідальність у встановленому законодавством України порядку.

Зберігання в касі готівки та інших цінностей, що не належать цьому підприємству, забороняється.

Згідно з п.п.4.2 Положення № 637 усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Відокремлені підрозділи підприємств, які проводять операції з приймання готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також з видачі готівки на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, ведуть касову книгу. Відокремлені підрозділи підприємств, страхові агенти, брокери, розповсюджувачі лотерей, які здійснюють готівкові розрахунки із застосуванням РРО або РК та веденням КОРО, але не проводять операцій з приймання (видачі) готівки за касовими ордерами, а також підприємці касової книги не ведуть.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95 передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - в п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, внесення до книги обліку розрахункових операцій записів щодо оприбуткування готівки в касі здійснюється на підставі відповідних прибуткових касових ордерів та фіскальних звітних чеків.

Таким чином, перевірка дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства щодо оприбуткування готівки в касі обумовлює необхідність дослідження прибуткових касових ордерів та фіскальних звітних чеків за певну дату.

Виходячи з цього, позивачем здійснено оприбуткування готівки в касі за 17.12.2015 року у сумі 2000,00 грн., з яких 367,52 грн. - ПДВ, що відображена у відповідних прибуткових касових ордерах та фіскальному звітному чеку.

При цьому, дослідження зазначених документів у їх сукупності надає правові підстави вважати, що в книзі обліку розрахункових операцій в записі за 17.12.2015 року допущено описку при зазначенні суми готівки 207,11 грн., що, враховуючи вищевикладене, жодним чином не вплинуло на фактичне оприбуткування отриманих позивачем сум готівки за цей день, обчислення з них суми ПДВ (і в фіскальному звітному чеку, і в книзі обліку розрахункових операцій сума ПДВ однакова - 367,52 грн.).

Вищевказані обставини у їх сукупності виключають правові підстави вважати, що в діянні позивача наявний склад правопорушення у вигляді не оприбуткування готівкових коштів, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідності у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн., накладеного спірним податковим повідомленням-рішенням від 19.01.2018 року № 0.

Крім того, відповідачем в Акті перевірки зазначено, що позивачем касові книги належним чином оформлені, ніяких зауважень до записів, які в ній маються виявлено не було, як і порушень ведення самої касової книги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення №0 від 19.01.2018 року винесене відповідачем всупереч приписів чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукрове" (, 64020, Харківська область, Кегичівський район, смт. Слобожанське, вул. Соборна, буд.5) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №1 від 19.01.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1941243,75 грн. (1552995,00 грн. - сума збільшення грошового зобов'язання, 388248,75 грн. - штрафна санкція).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №1 від 19.01.2018 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5151020,00 грн. (2741546,00 грн. за 12.16 р., 2409474,00 грн. за 06.17 р.).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №1 від 19.01.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 7276560,00 грн. (4841040,00 грн. - сума збільшення грошового зобов'язання, 2425520,00 грн. - штрафна санкція).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №1 від 19.01.2018 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в сумі 0,00 грн. з ПДВ, але яким зазначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту звітного періоду на суму 4194591,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №0 від 19.01.2018 року, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 10000,00 грн. за порушення законодавства щодо регулювання обігу готівки.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукрове" (, 64020, Харківська область, Кегичівський район, смт. Слобожанське, вул. Соборна, буд.5) сплачений судовий збір в сумі 278601 (двісті сімдесят вісім тисяч шістсот одна) грн. 24 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 02.07.2018 року.