Справа № 826/9566/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року м. Київ № 826/9566/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Ясинської К.В., позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, у відсутність відповідача та представників другої третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А», про скасування рішення,

встановив:

1.08.2017 ОСОБА_3 (ОСОБА_3.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни (Литвин А.С.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.06.2017 №35682568, відповідно до якого за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення група №9 за адресою: м. Київ, АДРЕСА_3, 1-й поверх, літ. А. (нежитлові приміщення №9).

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач в порушення вимог статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV протиправно прийняв спірне рішення та зареєстрував право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення №9 за ОСОБА_5, оскільки не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Також вказала, що вона є власником квартири, яка розташована у тому ж житловому будинку, що і нежитлове приміщення №9, право на яке зареєстровано за ОСОБА_5 Нежитлові приміщення групи №9 збудовано у вході в під'їзд, який призначений для забезпечення експлуатації будинку і є місцем загального користування, в тому числі і з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 (справа №1-2/2004).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 відкрито провадження і справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 на підставі розпорядження керівника апарату суду від 04.10.2017 №3862 та відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями, справу прийнято до провадження і призначено до розгляду.

У засіданні 23.10.2017 судом без виходу до нарадчої кімнати ухвалено залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А».

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України, за правилами загального позовного провадження.

В судових засіданнях позивач та її представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, в додаткових письмових поясненнях та наданих доказах.

Представник відповідача посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Представники третьої особи - ОСОБА_5 та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А» проти задоволення позовних вимог також заперечували та просили у задоволенні позову відмовити повністю у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 72,80 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2012, укладеного між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Снекленд трейдінг», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л.В.

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.06.2017 №35682568, зареєстровано право власності на нежитлові приміщення №9 за адресою: м. Київ, АДРЕСА_3, перший поверх, літ. А. за ОСОБА_5

Позивач вважає, що відповідач при винесенні вказаного рішення, порушив вимоги законодавства України та її права, оскільки зазначене приміщення є входом до будинку (під'їзд) та використовувалось власниками квартир у даному будинку як місце загального користування для проходу до квартир.

Суд витребував матеріали реєстраційної справи щодо спірного рішення відповідача, з якої вбачається, що 12.06.2017 ОСОБА_7 подав до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. заяву про реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення №9 за адресою: місто Київ, АДРЕСА_2.

До заяви додав докази сплати державного мита, а також копії документів: що посвідчують особу ОСОБА_7 (паспорт та довідка про реєстраційний номер облікової картки платника податків); договору №ВОЗ-16А/НЕЖ-9 від 22.04.2008, укладеного ОСОБА_5 з Відкритим акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1» щодо передачі збудованого за проектом об'єкту будівництва - нежитлових приміщень №9, що розташовані за адресою: Київ, АДРЕСА_2, 1-й поверх; акту прийому-передачі від 01.02.2013 щодо передачі вказаного приміщення; довідки про сплату повної вартості приміщень від 01.02.2013 №135; списку інвесторів від 01.02.2013 №136; технічного паспорту від 12.06.2017 на нежитлові приміщення №9 площею 19,2 кв.м. з планом приміщень та експлікацією; акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 26.01.2009, затвердженого розпорядженням Подільської районної у місті Києві державної адміністрації за №89; договору оренди земельних ділянок від 23.01.2004; акту визначення меж земельних ділянок в натурі від 16.01.2004; акту приймання-передачі земельних ділянок від 31.01.2004; розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 09.07.2007 №1096 «Про присвоєння поштових адрес».

Визначаючись щодо заявлених вимог по суті, суд виходить з того, що статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови, підстави та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1177 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка набрала чинності 01.01.2016.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із частинами першою, третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до вимог пунктів 1, 14 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

При прийнятті рішення державний реєстратор повинен дотримуватись порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, який визначено частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі зобов'язаний здійснити належну перевірку поданих заявником документів.

Зокрема, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Проте, вказані вимоги не були дотримані при винесенні відповідачем спірного рішення, оскільки Литвин А.С. не перевірила відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тобто не виконала обов'язку щодо ретельної перевірки документів, наданих для проведення державної реєстрації речового права.

Як вбачається з наданих відповідачу документів, які містяться в реєстраційній справі, державна реєстрація права власності здійснювалось щодо новоствореного майна - нежитлових приміщень №9, які передані інвестором ОСОБА_5

З копії договору від 22.04.2008 №ВОЗ-16А/НЕЖ-9, акту приймання-передачі приміщень інвестору від 01.02.2013 та технічного паспорту нежитлового приміщення вбачається, що площа нежитлового приміщення №9 становить 19,20 кв.м.

Разом з тим, згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 26.01.2009 в житловому будинку по АДРЕСА_2 прийнято в експлуатацію вбудовані офісні приміщення загальною площею 143,6 кв.м. (за архітектурно-технічним паспортом) та 147,8 кв.м. (за проектом).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.11.2017, право власності на нежитлові приміщення групи №7 загальною площею 71,6 кв.м. за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2 зареєстровано 20.05.2017 на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2017 за ОСОБА_8

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.11.2017, право власності на нежитлові приміщення групи №8 загальною площею 72 кв.м. за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2 зареєстровано 20.05.2016 на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2016 за ОСОБА_9

Отже, на момент прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора та вчинення реєстраційної дії, право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 143,6 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_2 вже було зареєстрованим за іншими особами.

Приймаючи рішення про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №9 за ОСОБА_5, державний реєстратор не врахувала вимоги чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства та належним чином не перевірила надані заявником документи.

Крім того, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 21.11.2017 №062/14-14364 повідомило, що згідно наявної в інвентаризаційній справі проектної документації в житловому будинку по АДРЕСА_2 запроектовано два входи на першому поверсі: один з вулиці, а другий - з двору. Також, згідно проектної документації на першому поверсі передбачено будівництво двох офісів, площею 74,4 кв.м. та 74,5 кв.м. В січні 2009 року бюро технічної інвентаризації провело технічну інвентаризацію двох груп вбудованих нежитлових приміщень, за даними якої площа нежитлових приміщень групи №7 складає 71,6 кв.м., а нежитлових приміщень групи №8 -72 кв.м., що в сумі складає 143,6 кв.м.

В акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 26.01.2009, затвердженого розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації за №89, зазначено про прийняття в експлуатацію вбудованих офісних приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_2 площею 143,6 кв.м. (за технічним паспортом).

У вказаному листі Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» також зазначено, що на поверхових планах на житловий будинок АДРЕСА_2 у м. Києві відсутнє приміщення групи №9 і його інвентаризація в бюро не проводилась.

З акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 26.01.2009 вбачається, що загальна площа прийнятих в експлуатацію нежитлових приміщень (офісних) у будинку АДРЕСА_2 у м. Києві становить 143,6 кв.м. (за технічним паспортом), проте, ні суду, ні державному реєстратору не надано технічний паспорт на нежитлове приміщення №9 загальною площею 19,2 кв.м. станом на 2009 рік.

Натомість, доказами наявними у матеріалах справи підтверджується, що право власності на нежитлові приміщення загальною площею 143,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 на момент прийняття спірного рішення вже було зареєстровано за іншими фізичними особами.

Крім того, з копії проектної документації вбачається, що у будинку спроектовано два входи як зі сторони вулиці, так і з внутрішнього сторони - з двору.

З аналізу норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державний реєстратор зобов'язаний ретельно перевірити документи, які подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, а також встановити факт відсутності підстав для відмови у такій реєстрації.

Тобто, за обставин невідповідності поданих документів зареєстрованим права, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: №35683568 від 15.06.2017 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №9 за адресою: м. Київ, АДРЕСА_3 1-й поверх за ОСОБА_5 прийнято всупереч вимог статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», без дотримання вимог до рішення суб'єкта владних повноважень.

За приписами частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, зі змісту наведеної норми вбачається, що при застосуванні одного з встановлених законом способів захисту порушеного права позивача, а саме скасування рішення суб'єкта владних повноважень, суд одночасно визнає таке рішення і протиправним.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (04071, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни (01015, місто Київ, вулиця Московська, будинок 43/11), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5 (АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А» (04071, місто Київ, АДРЕСА_2 ), про скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35683568 від 15.06.2017 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №9 за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, 1-й поверх, літ. А. за ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак