Справа № 826/12449/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 березня 2018 року (повний текст складено 20 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС України, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2017 року №, видане Офісом великих платників податків ДФС України на суму 263944,20 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Глуско Рітейл» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю. На думку апелянта, при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що встановлення фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів здійснено перевіряючими з численними порушеннями, а відповідальність застосована до позивача за порушення, яке він не вчиняв.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції, зазначаючи, що перевіркою встановлено ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 131972,10 грн., чим порушено п.12 ст.3 Закону України про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв'язку з чим, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 263944,20 грн. згідно ст.20 наведеного Закону за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і відзиву на неї, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29 червня 2017 року контролюючим органом проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС Formula, розташованою за адресою м.Миколаїв, вул.Троїцька, 82, суб'єкта господарської діяльності ТОВ «Восток» (ТОВ «Глуско Рітейл») щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів, вході якої встановлено факти: незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місті проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, сума невідповідності склала 122,55 грн.; ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем його реалізації та зберігання на загальну суму 131972,10 грн., а саме за результатами перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів встановлено нестачу у розмірі 131972,10 грн. Відомість, звіт РРО та звіт за формою 17-НП.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 29 червня 2017 року №0101/14/29/14/24812228 (а.с.15), у висновках якого зафіксовано порушення позивачем п.п.12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з додатком до акту «Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)» (а.с.19) за результатами перевірки встановлено нестачу бензину А-95 у кількості 5206 л на суму 131972,10 грн.

За наслідком поданих позивачем заперечень на акт перевірки листом ГУ ДФС у Миколаївській області від 14 липня 2017 року №4063/10/14-29-14-06-08 (а.с.22) позивача повідомлено, що взяти його заперечення на акт перевірки не є можливим.

На підставі акту перевірки від 29 червня 2017 року №0101/14/29/14/24812228 Офісом великих платників податків ДФС 18 липня 2017 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» № (а.с.20), яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності 263944,20 грн. - санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. (у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів 131972,10 грн. х 2).

За наслідками оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням Державної фіскальної служби України від 19 вересня 2017 року №20850/6/99-99-11-03-01-25 залишено без змін, зокрема, податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків 18 липня 2017 року №, а скаргу - без задоволення.

На підставі рішення загальних зборів ТОВ «Восток» від 25 вересня 2017 року (протокол №25/09/17 від 26 вересня 2017 року) змінено найменування товариства та затверджено наступне найменування ТОВ «Глуско Рітейл» (а.с.11).

Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про обґрунтованість висновків податкового органу, що позивачем допущено порушення вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо не ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а відповідно і правомірності застосування до ТОВ «Глуско Рітейл» штрафних (фінансових) санкцій відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Господарським кодексом України, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг)

Статтею 20 наведеного Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, підставою для застосування фінансової санкції, передбаченої наведеною статтею, є виключно реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Згідно з актом перевірки від 29 червня 2017 року №0101/14/29/14/24812228, посадові особи контролюючого органу під час здійснення перевірки дійшли висновку про ведення позивачем з порушенням обліку товарних запасів за місцем його реалізації та зберігання на загальну суму 131972,10 грн., а саме за результатами перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ПММ встановлено нестачу у розмірі 5206 л бензину А95 на суму 131972,10 грн.

Отже, стверджуючи про наявність у позивача нестачі палива, яка не облікована у встановленому порядку, відповідач не надає доказів того, що позивачем здійснювалася реалізація необлікованого палива на суму 131972,10 грн., що могло бути підставою для застосування фінансової санкції, передбаченої ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Разом з тим, відповідно до відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) від 29 червня 2017 року (додаток до акту) за результатами перевірки встановлено нестачу бензину А95 у кількості 5206 л на загальну суму 131972,10 грн. Залишки зняті за допомогою та на підставі градуювальних таблиць на сталеві резервуари, які належать ТОВ «Восток» (ТОВ «Глуско Рітейл») за адресою м.Миколаїв, вул.Троїцька, 82, виданих Миколаївським НВЦ стандартизації, метрології та сертифікації, з урахуванням похибки та з урахуванням змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.9 якого підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) здійснюється у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Згідно п.8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №751/4044, придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю.

Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за №805/15496 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів.

Відповідно до р.3 наведеної Інструкції облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об'єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

За змістом пп.4.2.1 п.4.2 р.4 цієї Інструкції облік нафти і нафтопродуктів на АЗС ведеться в одиницях об'єму. Для визначення маси та об'єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об'ємно-масовий статичний, об'ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об'ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Підпунктом 4.3.1 п.4.3 р.4 Інструкції визначено, що об'єм та маса нафти і нафтопродуктів визначаються у стаціонарних резервуарах, залізничних цистернах, танках суден, мірах повної місткості та технологічних трубопроводах, градуйованих відповідно до вимог чинних нормативних документів Держспоживстандарту України, та/або за допомогою об'ємних та масових лічильників.

Відповідно до п.п.14.3, 14.4 р.14 Інструкції облік нафти і нафтопродуктів у фізичних величинах (за об'ємом, масою) ведеться безпосередньо матеріально відповідальними особами, а бухгалтерська служба підприємства здійснює їх кількісно-грошовий облік.

Матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою № 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП.

Відповідно до п.п.10.2.1, 10.2.8, 10.2.10, 10.3.1.3, 10.3.2.1, 10.3.2.2, 10.3.3.2, 10.3.4.2, 10.4.1, 10.4.3 Інструкції, приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

У разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляє час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчує її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП (додаток 14).

Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП (додаток 16).

Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП за марками та видами.

Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

На АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою № 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Пунктом 16.1 «Облік нафтопродуктів на АЗС» згаданої Інструкції передбачено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Згідно з п. 16.2 Інструкції бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі № 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що облік руху нафтопродуктів за марками і видами ведуть матеріально відповідальні особи АЗС, відповідно первинні документи знаходяться на зберіганні у таких осіб, а також у бухгалтерських службах підприємства.

Згідно п.13.3 р.13 Інструкції основною метою інвентаризації є, зокрема, виявлення фактичної наявності нафти та нафтопродуктів за марками і видами, а також суми готівки на АЗС.

Пунктом 13.13 р.13 цієї Інструкції передбачено, що під час здійснення інвентаризації нафти та/або нафтопродуктів необхідно: перевірити наявність готівки, талонів, торгових карток і відомостей на АЗС; визначити придатність до застосування ЗВТ та градуювальних таблиць. ЗВТ, що використовуються під час інвентаризації (у тому числі резервуари), мають бути повірені або пройти державну метрологічну атестацію; визначити об'єм і масу нафти та/або нафтопродуктів за марками і видами в резервуарах, технологічних трубопроводах, залізничних цистернах, танках наливного судна в порядку, установленому цією Інструкцією.

Відповідно до пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Як встановлено судом, при здійсненні перевірки посадовими особами контролюючого органу було здійснено вирахування фактичних залишків нафтопродуктів на АЗС позивача за допомогою та на підставі градуювальних таблиць резервуарів з урахуванням змінного звіту АЗС за формою 17-НП, однак матеріали справи не містять жодних посилань на те, яким чином визначався об'єм нафтопродуктів без проведення інвентаризації.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звіт АЗС за формою 17-НП не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та в силу положень Інструкції вони не можуть бути використані для визначення об'єму нафтопродуктів та бути підставою для облікування товарних запасів підприємств, або підтверджувати наявність не облікованого товару за місцем реалізації, оскільки вказані документи відображають виключно здійснені облікові операції.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що під час здійснення перевірки, вирахування залишків паливо-мастильних матеріалів на належній позивачу АЗС відбулось не у відповідності до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Позивач зазначає, що резервуар №4, в якому відповідно до відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) виявлено нестачу фактичних залишків запасів бензину А 95 у розмірі 5206 л, порівняно з залишками запасів за даними обліку, був виведений з експлуатації ще у жовтні 2014 року, на підтвердження чого подано висновок експертизи з питань охорони праці №-08-1686.14 від 17 жовтня 2014 року (а.с.26) за результатами повного технічного діагностування резервуара горизонтального сталевого РГС-18 ТОВ «Восток» (ТОВ «Глуско Рітейл») за адресою м.Миколаїв, вул.Кірова (вул.Троїцька), 82, довідкою №764/1 від 27 липня 2017 року (ас.30).

З огляду на викладені обставини, визначення фактичних залишків запасів бензину А-95 без врахування даних про облікові залишки нафтопродуктів та без проведення інвентаризації та фактичних вимірювань без урахування не відповідності резервуара №4 нормам технічних умов та його технічної непридатності до використання, не може бути достатньою підставою для висновку про фактичну наявність відповідної нестачі.

Також, колегія суддів звертає увагу, що перевіркою позивача встановлено саме нестачу товарно-матеріальних цінностей, що обліковуються, а не їх надлишок, що фактично унеможливлює реалізацію позивачем палива, яке не обліковано у встановленому порядку. Така нестача могла виникнути внаслідок природного убутку, або з вини матеріально відповідальних осіб, невірними показниками непридатного до використання резервуару тощо, однак відповідні обставини контролюючим органом не перевірялись.

Як зазначалось колегією суддів вище, фінансова санкція, встановлена ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», може бути застосована до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Фактично, штрафна санкція у сумі 263944,20 грн. застосована до позивача податковим повідомленням-рішення форми «С» від 18 липня 2017 року № за порушення обліку товару на АЗС, що не є підставою для накладення на позивача штрафу, передбаченого ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, у даній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України не доведено, як факту порушення ТОВ «Глуско Рітейл» порядку обліку товарних запасів, так і самого факту реалізації не облікованих товарів, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «С» від 18 липня 2017 року № не відповідає вимогам визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, оскільки винесено відповідачем необґрунтовано, без урахуванням всіх обставин та за відсутності підстав для його прийняття.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «С» від 18 липня 2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, передбачені законодавством України, що регулює спірні правовідносини, спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України і порушує права позивача як суб'єкта господарювання, на захист яких подано даний позов.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 березня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 18 липня 2017 року №.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма