Справа № 805/3891/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р. Справа№805/3891/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Синкова А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Голуба М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, зокрема, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 травня 2018 року № за порушення ч. 6 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до неї застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

З податковим повідомленням-рішенням не погоджувалася, посилаючись на те, що воно прийнято на підставі акту перевірки від 26 квітня 2018 року, яка не проводилася.

Так, 26 квітня 2018 року у зв'язку з ненаданням представниками відповідача наказу та направлення на проведення перевірки, і документів, які посвідчують особу, їх не було допущено до перевірки, про що складено акт відмови від допуску до перевірки, який зареєстровано також на гарячий лінії Державної фіскальної служби України. Акт перевірки отримала по пошті 28 квітня 2018 року, а 02 травня 2018 року оскаржила його та зазначила, що жодної перевірки представниками контролюючого органу не проводилося. Між тим, 19 травня 2018 року отримала по пошті податкове повідомлення-рішення.

У зв'язку з наведеним позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 травня 2018 року № та розрахунок фінансових санкцій до нього як незаконні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 травня 2018 року № - закрито.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що фактична перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 проведена у відповідності до вимог законодавства. Під час перевірки встановлено порушення вимог ч. 6 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині реалізації алкогольних напоїв (пива) на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб'єкта господарювання громадського харчування та підприємства ресторанного господарства, у зв'язку з чим до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу. Вважав, що оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам законодавства і винесено в межах повноважень, що надані органу доходів і зборів. Просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача підтримали свої вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом її діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11). Господарську діяльність здійснює без найманих працівників.

12 квітня 2018 року заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області прийнято наказ №649 про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України з 25 квітня 2018 року тривалістю не більше 10 діб.

26 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено акт відмови від допуску до перевірки №594/05/99/14/40/, в якому зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не допустила працівників Головного управління ДФС у Донецькій області до перевірки з причини фактичної недовіри та з вимогою провести перевірку іншого суб'єкта господарювання.

В письмових поясненнях щодо причин такого не допуску позивач, посилаючись на необ'єктивне відношення контролюючих органів до неї, зазначала, що погоджується на проведення перевірки щодо неї після проведення перевірки іншого суб'єкта господарювання, який регулярно, на її думку, порушує вимоги податкового законодавства.

Акт складено в присутності позивача і підписано нею без зауважень.

Один примірник акту в той же день вручено платнику податків.

В той же день Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено акт від 26 квітня 2018 року №0115/05/99/14/40/, в якому відображено, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі наказу заступника начальника вказаного управління від 12 квітня 2018 року №649, направлень на перевірку від 12 квітня 2018 року №828 та №829 (в яких зазначена мета перевірки: перевірка дотримання платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів), проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в магазині, де вона здійснює підприємницьку діяльність, за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої виявлені порушення вимог ч. 6 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 22 Правилах роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854.

Так, актом встановлено, що 26 квітня 2018 року о 10 год. 35 хв. у вказаному магазині здійснено контрольну розрахункову операцію (контрольну закупку):

- придбано пачку цигарок «Прима Люкс» (сині) за ціною 27 грн., в підтвердження чому надано розрахунковий документ - фіскальний чек від 26 квітня 2018 року №, в якому зазначений час продажу, який не відповідає фактичному (зазначено 11 год. 02 хв.);

- придбано одна склянка (одноразова) алкогольного напою пиво «Оболонь світле» 0,5 л., 4,5% спирту, реалізованого на розлив для споживання на місці (покупець мав можливість вжити пиво одразу після його придбання) за ціною 14 грн. Розрахунковий документ на суму 14 грн. надано не було.

Встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування та підприємства ресторанного господарства.

Також відображено, що після цього в той же день о 10 год. 40 хв. фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ознайомлено зі службовими посвідченнями посадових осіб Головного управління ДФС у Донецькій області, з наказом на проведення перевірки та направленнями на перевірку, вручено копію наказу на перевірку, про що вона розписалася в направленнях на перевірку. Однак вона відмовилася допускати працівників контролюючого органу до перевірки, про що складено відповідний акт (акт відмови від допуску до перевірки від 26 квітня 2018 року №594/05/99/14/40/).

В акті перевірки відображено, що на прохання працівників контролюючого органу: журнал реєстрації перевірок контролюючих органів позивачем не надано; зауваження до акту перевірки не надані; від підписання акту перевірки позивач відмовилася.

Також зазначено, що перевірка закінчилася того ж дня о 15 год. 10 хв.; в частині: «До акту додаються __ вкладених аркушів, додаток __ за наявним товаром, інші документи __ » стоять прочерки.

В той же день складено акт відмови від підписання та отримання акту перевірки, в якому відображено, що від підписання такого акту позивач відмовилася.

У зв'язку з наведеним акт перевірки направлено на адресу позивача по пошті.

26 та 28 квітня 2018 року у зв'язку з непогодженням з діями працівників контролюючого органу позивач неодноразово зверталася на гарячу лінію ДФС України, на що їй надавалися відповіді, зокрема, від 11 травня 20018 року №20009/10/05-99-40-03-11-4 та №20033/10/05-99-40-03-11-4.

02 травня 2018 року (після отримання акту перевірки) позивач через засоби поштового зв'язку подала заперечення на акт перевірки, які назвала «оскарження» (отримані відповідачем 08 травня 2018 року), в яких зазначала, що про проведення перевірки дізналася з акту перевірки, який надійшов на її адресу по пошті 28 квітня 2018 року, в якому зазначено, що проведено перевірку, яку закінчено 26 квітня 2018 року о 15 год. 10 хв., що не відповідає дійсності, оскільки в той день було складно акт не допуску до перевірки і перевірка не проводилася, а о 14 год. у неї були постачальники. Посилаючись на те, що обставини, які викладені в акті перевірки, не відповідають дійсності, на неправомірні дії працівників контролюючого органу щодо неї 26 квітня 2018 року, вимагання від неї сплатити коштів, зазначала, що по видам своєї діяльності не повинна була реєструватися як суб'єкт господарювання громадського харчування та підприємства ресторанного господарства.

15 травня 2018 року відповідачем надано відповідь на заперечення, в якій зазначалося, що перевірку проведено з дотриманням вимог законодавства.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 травня 2018 року №, яким за порушення вимог ч. 6 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

До податкового повідомлення-рішення додано розрахунок штрафних (фінансових) санкцій.

Судом також встановлено, що між позивачем як суборендарем та приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «Поиск» як орендарем укладено договір суборенди майна від 20 червня 2018 року №728, згідно з яким орендар передає позивачу торгово-рекламне обладнання, яке є власністю ПАТ «Оболонь», а саме: «К-т «Тайфун - 80» на 2с.п/дод,зм-к/, редуктор, башню, клещи, кран, охолоджувач, каплесборник». Суборендар приймає вказане обладнання та зобов'язується сплачувати орендарю орендну плату. Майно надається суборендареві виключно для популяризації, демонстрації, зберігання, передпродажної підготовки та реалізації продукції орендаря, під якою слід вважати продукцію, що вироблена наступними підприємствами: ПАТ «Оболонь», ПАТ «Оболонь» «Пивоварня Зіберта», ДП ПАТ «Оболонь» «Красилівське», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПрАТ «Бершадський пивокомбінат».

В той же день між сторонами договору оформлено акт приймання-передачі обладнання.

В судовому засіданні в якості свідків допитано: ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3, які дали показання, що в магазині, де позивач здійснює підприємницьку діяльність, за адресою: АДРЕСА_1, дійсно знаходиться обладнання, яке є предметом договору суборенди майна від 20 червня 2018 року №728. Обладнання було підключено за декілька днів до 26 червня 2018 року і використовувалося для охолодження та подальшого продажу квасу. Зранку 26 червня 2018 року одному із представників Головного управління ДФС у Донецькій області був проданий квас, після чого ними були пред'явлені посвідчення на перевірку, направлення та наказ, пояснено право відмови від перевірки і вручено акт відмови від допуску до перевірки. Об 11 год. 02 хв. вказані особи придбали пачку цигарок. Представники контролюючого органу були присутні в магазині зранку приблизно 40 - 60 хв., при цьому ніякі документи від позивача не вимагали, нічого не перевіряли, а здійснювали дзвінки по телефону, і згодом покинули приміщення магазину. Після цього позивач, не погоджуючись з діями вказаних осіб, відразу зателефонувала на гарячу лінію ДФС України. Через деякий час представники контролюючого органу під'їхали до приміщення магазину і вимагали від позивача сплати коштів в сумі 6800 грн., на що їм було відмовлено. Події, що мали місце 26 червня 2018 року, відбувалися до 13 год. - 13 год. 30 хв. Біля 14 год. приїхали постачальники і перевіряючих вже не було. Припускають, що загальні відомості, які занесені до акту перевірки, зокрема щодо виданих позивачу ліцензій, свідоцтв, тощо були взяті з бази даних контролюючого органу.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 191.1 ст. 191 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, як, зокрема:

здійснюють ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом (пп. 191.1.13 п. 191.1 ст. 191);

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп. 191.1.14 п. 191.1 ст. 191);

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.191.1.16 п. 191.1 ст. 191);

проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.191.1.17 п. 191.1 ст. 191);

забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. (пп.191.1.34 п. 191.1 ст. 191).

Згідно зі п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (75.1.3 п. 75.1 ст. 75 вказаного Кодексу).

Відповідно до п.п. 80.1, 80.2 ст.80 вказаного Кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 вказаного Кодексу).

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені ст. 81 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 вказаного Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до абз. 5 -8 п. 81.1 ст. 81 вказаного Кодексу непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Враховуючи наведені вимоги законодавства відповідач мав право проводити фактичну перевірку позивача на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України для (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

26 квітня 2018 року позивачу посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області пред'явлені службові посвідчення, направлення на проведення фактичної перевірки та вручено копію наказу на перевірку, про що позивач розписалася в направленнях на перевірку.

Зазначені документи оформлені з дотриманням вимог законодавства.

Отже, посадовими особами контролюючого органу умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, що визначені ст. 81 Податкового кодексу України, дотримані.

Наявність правових підстав для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, судом не встановлено.

Крім того, такі посилання спростовані підписом позивача в акті відмови від допуску до перевірки, який складено в присутності позивача і підписано нею без зауважень, де зазначено, що підставою для не допуску стала недовіра позивача до представників контролюючого органу. Тобто вказана підстава, яка не передбачена Податковим кодексом України.

З огляду на наведене посадові (службові) особи контролюючого органу мали право приступити до проведення фактичної перевірки позивача.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за, зокрема, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 вказаного Кодексу контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, зокрема відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно з абз 10. ч. 2 ст. 17 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 травня 2018 року №, яким щодо позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. за порушення вимог ч. 6 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до якої продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений обов'язок доказування, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В підтвердження заперечень проти позову представник відповідач надав копії фотографій, на яких відображено обладнання з написом «Оболонь» та склянка (одноразова), наповнена рідиною. Посилався на те, що у склянці було пиво.

Відповідно до ст. 73, ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Актом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач при здійсненні своєї підприємницької діяльності проводить розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій (РРО).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» доказом здійснення операцій з купівлі-продажу є роздрукований через РРО відповідний розрахунковий документ (касовий чек, тощо), що підтверджує, зокрема факт продажу (повернення) товарів.

Отже, належним та допустимим доказом в цій ситуації, який підтвердив би факт продажу товару, є відповідний розрахунковий документ, який представники контролюючого органу мають вимагали при проведенні відповідних перевірок.

Такий доказ відповідачем надано не було. Те, що представники контролюючого органу вимагали надання розрахункового документу, в акті перевірки не відображено.

В пункті 4 ч. 2 «Описова частина» акту перевірки відображено, що супровідні документи на товар, що реалізується, в наявності і є їх опис згідно з додатком. Між тим, додаток до акту перевірки в частині спірного товару надано не було.

Крім того, в акті перевірки в частині: «До акту додаються __ вкладених аркушів, додаток __ за наявним товаром, інші документи __ » стоять прочерки.

Вказане свідчить про відсутність у контролюючого органу на час складання акту перевірки будь-яких доказів описаного в акті порушення.

Разом з тим, обставини, що викладені в акті перевірки, спростовані показаннями допитаних в судовому засіданні свідків про те, що у склянці був квас, і перевірка не проводилася.

Пояснення свідків не суперечать умовам договору суборенди майна від 20 червня 2018 року №728, що укладений між позивачем як суборендарем та приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «Поиск» як орендарем, згідно з яким майно (обладнання) надається суборендареві, зокрема для демонстрації, зберігання, передпродажної підготовки продукції орендаря.

Посилання представника відповідача на інші умови вказаного договору є неприйнятними, оскільки дотримання чи не дотримання позивачем умов вказаного договору не є предметом спірних правовідносин в даній справі.

Отже, суб'єкт владних повноважень належних доказів в підтвердження обставин, які викладені в акті перевірки, не надав, правомірність прийнятого рішення не довів.

Враховуючи наведене податкове повідомлення-рішення, яке прийнято на підставі такого акту перевірки, не можна вважати законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 травня 2018 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 02 липня 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.