Справа № 826/5835/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2018 року 11:52 № 826/5835/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Ніколаєнко О.О., від відповідача - Богач М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів»
до 1. Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби 2. Державної фіскальної служби України
про Визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (далі-позивач/ ПрАТ «ДКХК») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (далі- відповідач-1/ Дніпропетровська митниця ДФС), Державної фіскальної служби України (далі- відповідач-2/ ДФС України), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про визначення коду товару від 10.11.2017 №КТ-UA2017;

- зобов'язати ДФС України відкликати свої листи від 21.11.2014 №1133/7/99-99-25-04-03-17 та від 02.02.2015 №2051/6/99-99-25-04-03-15.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що при прийнятті спірного рішення про визначення коду товару, Дніпропетровська митниця ДФС не дослідила характеристики товару, а також документи які були надані до митного оформлення, не проаналізувала відповідність характеристик товару їх опису згідно з УКТЗЕД, а також відповідно до сфери призначення імпортованих товарів, не врахувала чинні судові рішення стосовно ідентичного та аналогічного товару.

Відповідачі проти позовних вимог заперечували, вказавши, що спірне рішення про визначення коду імпортованого товару прийнято правомірно та в межах наданих повноважень контролюючим органам, на підставі листів-роз'яснень ДФС України від 21.11.2014 №1133/7/99-99-25-04-03-17, від 02.02.2015 №2051/6/99-99-25-04-03-15 та у відповідності до висновку експерта Дніпропетровського відділу з питань експертизи та досліджень СЛЕД ДФС від 01.11.2017 №142.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до контракту від 28.02.2011 №31, укладеного між приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» та компанією International Flavors&Flagrtiona I.F.F. (Королівство Нідерландів), позивач закупав та імпортував інгредієнти порошкоподібного ароматизатора який відповідає вимогам безпеки харчових ароматизаторів згідно Директиві 88/388/ЕЕС «Інформація про інгредієнти».

У зв'язку із переміщенням виробництва сторони уклали новий контракт від 08.04.2016 №080416 на поставку продукції.

23 жовтня 2017 року приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» подано до митниці електронну митну декларацію №UA110190/2017/508582 для здійснення митного оформлення товару, а саме: суміші запашних речовин для використання у харчовій промисловості, які застосовуються для виробництва картопляних чипсів та кукурудзяних паличок (не призначені безпосередньо для вживання) - порошкоподібний ароматизатор бекон SC380273, порошкоподібний ароматизатор сир SC, з вказаним кодом товаром відповідно до УКТ ЗЕД коду товару - .

Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про визначення коду товару від 10.11.2017 №№КТ-UA2017 та класифіковано імпортований товар за кодом УКТ ЗЕД №.

Вважаючи рішення митниці по визначенню коду товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Митна справа в Україні регулюється Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України).

Частиною першою статті 67 Митного кодексу України встановлено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

Відповідно до частини першої статті 68 Митного кодексу України ведення УКТЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Відповідно до частини другої статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Пунктом 2 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. N 428, закріплено, що УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.

Відповідно до п. 2, 3 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року N 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 р. за N 1085/21397, посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками. Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, зокрема:опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу.

Отже, саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТЗЕД.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про визначення коду товару від 10.11.2017 №№КТ-UA2017 , прийнято контролюючим органом на підставі результатів проведених експертних досліджень, листів Державної фіскальної служби України.

Так, відповідно до Листа Державної фіскальної служби України від 21.11.2014 №№1133/7/99-99-25-04-03-17 про класифікацію товарів, «гриб 15.03.9903», «гриби в сметані SN806154», «Шинка 15.80.3827», «гірчиця 15.85.0442», «бекон 15.03.9863» та «сир 15.03.9862» є смако-ароматичними добавками та згідно правил 1,6 Основник правил інтерпретації УКТ ЗЕД розглядаються в товарній підкатегорії УКТ ЗЕД.

Листом Державної фіскальної служби України про розгляд звернення ПрАТ «ДКХК» від 02.02.2015 №2051/6/99-99-25-04-03-15 повідомлено заявника та Дніпропетровську митницю, що продукт «Гриб 15.03.9903» є смако-ароматичними добавками та згідно правил 1,6 Основник правил інтерпретації УКТ ЗЕД розглядаються в товарній підкатегорії .

Відповідно до висновку СЛЕД ДФС від 01.11.2017 №142, імпортований позивачем товар серед іншого містить поварену сіль та глутамат натрію, які відносяться до приправ.

На підставі вказаного, Дніпропетровською митницею було прийнято Рішення про визначення коду товару, яким імпортований товар - смако-ароматичні добавки для використання у харчовій промисловості, які застосовуються для виробництва картопляних чіпсів та кукурудзяних паличок «порошкоподібний ароматизатор бекон SC380273», «порошкоподібний ароматизатор сир SC» віднесено до товарної підкатегорії 2103 90 90 00.

До товарної позиції 2103 віднесені продукти для приготування соусів та готові соуси; смакові добавки та приправи змішані; порошок гірчиці та готова гірчиця: - інші; - інші код 2103 90 90 00.

Відповідно до опису п. (А) Пояснень до товарної позиції «Продукти для приготування соусів і готові соуси; смакові добавки та приправи змішані», до цієї товарної позиції включаються готові продукти, зазвичай з сильно вираженими властивостями прянощів, використовувані для ароматизації деяких страв (мяса, риби, салатів і т.д.) і приготовлені з різних інгредієнтів (яєць, овочів, мяса, плодів, борошна, крохмалю, олії, оцту, цукру, спецій, гірчиці, ароматизувальних речовин і т.д.). Соуси бувають зазвичай в рідкому вигляді, а готові продукти для приготування соусів мають вигляд порошку, до якого потрібно додати лише молоко, воду і т.д., щоб одержати соус.

Соуси зазвичай додають в їжу як під час приготування, так і при подачі на стіл. Соуси забезпечують смак або аромат, вологість і контрастують з їжею за консистенцією і кольором. Вони можуть також служити середовищем, в яке поміщують їжу, наприклад, курча під білим соусом. Рідкі приправи (соєвий соус, соус із стручкового перцю, рибний соус) використовуються як інгредієнти під час приготування їжі і як приправи за столом. До цієї товарної позиції також включаються деякі продукти для приготування соусів на основі овочів або плодів, які являють собою рідини, емульсії чи суспензії та іноді містять видимі неозброєним оком шматочки овочів або плодів. Ці продукти для приготування соусів відрізняються від приготовлених або консервованих овочів або плодів групи 20 тим, що вони використовуються як соуси, тобто як приправа до їжі або в приготуванні деяких страв, але самі по собі не призначені для використання в якості страви.

Прикладами продуктів, що відносяться до цієї товарної позиції, є: майонез, заправки для салатів, Bearnaise, bolognaise (що складаються з рубленого мяса, томатного пюре, спецій і т.д.), соєвий соус, грибний соус, вустерський соус (зазвичай приготовлений на основі густого соєвого соусу, настою спецій в оцті, з добавкою солі, цукру, карамельного колера та гірчиці), томатний кетчуп (продукт, приготовлений з томатного пюре, цукру, оцту, солі та спецій) та інші томатні соуси, селерова сіль (суміш кухонної солі з дрібно меленим насінням селери), деякі суміші прянощів для приготування ковбаси та продукти групи 22 (крім продуктів товарної позиції 2209), приготовлені для кулінарних цілей і тим самим непридатні для вживання як напої (наприклад, кулінарні вина та кулінарний коньяк (Cognac).

Водночас, позивачем при митному оформленні та до матеріалів справи надані сертифікати аналізу, митного коду, а також інформаційні листи від виробника, відповідно до яких імпортовані порошкоподібні ароматизатори відповідає основним нормам та вимогам нормативних документів Євросоюзу до ароматизаторів, які використовуються у харчовій промисловості. Ця продукція не призначена та не придатна для безпосереднього використання в їжу, продукція призначена виключно для промислового використання в харчовій промисловості, а саме, для виробництва снеків, сухариків, кондитерських виробів, сухих сніданків, харчових концентратів. Ароматизатори компанії I.F.F. (Нідерланди) не призначені для прямого продажу населенню та рознічного продажу. Вищевказані ароматизатори не є готовим продуктом, призначеним для використання та продажу населенню, та ні за яких умов не можуть бути використані в цих цілях через їх високу концентрацію.

Натомість, у Поясненнях до товарної позиції 2106 УКТЗЕД «Харчові продукти, в іншому місці не зазначені» групи 21 «Різні харчові продукти» вказано, що за умови, що зазначені продукти не включаються до жодної іншої товарної позиції УКТЗЕД, до цієї товарної позиції входять, зокрема, продукти, які повністю чи частково складаються з харчових продуктів, використовуваних для приготування напоїв, або харчових продуктів, готових для вживання в їжу. До цієї товарної позиції включаються готові продукти, що складаються з суміші хімічних препаратів (органічних кислот, солей кальцію і т.д.) з харчовими продуктами (борошном, цукром, сухим молоком і т.д.) для додання в готові продукти або як інгредієнти, або для поліпшення деяких їхніх властивостей (зовнішнього вигляду, збережуваності і т.д.).

У відповідності до Правила класифікації товарів 3 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Отже, в даному випадку, навіть за наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо класифікації даного товару, він повинен був керуватися правилом 3 (с) Основних правил інтерпретації УКТЗЕД - шляхом віднесення його в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються (а отже, як 2106 90 98 90 товарної позиції 2106).

Разом з цим, суд враховує, що позивачем неодноразово імпортувались ідентичні товари за контрактами, укладеними між приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» та компанією International Flavors&FlagrNT>

З матеріалів справи вбачається, що відповідним судовим рішенням у справі №826/6438/15, яке набрало законної сили і є обов'язковим для виконання, встановлено, що товар «ароматизатор гриб 15.03.9903» за характеристиками не відповідає коду 2103, а за визначальними характеристиками відповідає коду 2106 90 98 90, вказане також підтримано в постанові у справі №804/3201/16.

Враховуючи вищевикладене, імпортований товар ПрАТ «ДКХК» за митною декларацією №UA110190/2017/508582, відповідає коду 2106, а не коду 2103, як встановлено відповідачем, тому рішення Дніпропетровської митниці ДФС про визначення коду товару від 10.11.2017 №КТ-UA2017 підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДФС України відкликати свої листи від 21.11.2014 №1133/7/99-99-25-04-03-17 та від 02.02.2015 №2051/6/99-99-25-04-03-15, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Стеттею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, з наведених процесуальних норм випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Однак, в даному випадку оскаржувані листи Державної фіскальної служби України не містять приписів вчинити обов'язкові дії позивачу та не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішеннями суб'єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) у розумінні статті 19 Кодексу адміністратвиного судочиснтва України та, відповідно, не порушують права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Отже, листи Державної фіскальної служби України від 21.11.2014 №1133/7/99-99-25-04-03-17 та від 02.02.2015 №2051/6/99-99-25-04-03-15 не мають самостійного юридичного значення, оскільки не містять обов'язкового для суб'єкта господарювання припису, відтак, позовні вимоги про їх відкликання є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевказане, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 10.11.2017р. №КТ-UA2017.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 25.06.2018.

Суддя С.К. Каракашьян