Справа № 821/685/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/685/18
17 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - Гончаренка А.Ю.,

представника відповідача - Саламатіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України (далі-відповідач) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 24.11.2017 року №122 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності;

- зобов`язати відповідача у десятиденний строк подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою від 13.04.2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 27.04.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 25.05.2018 року розгляд адміністративної справи вирішено продовжувати у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні з викликом сторін, судове засідання призначено на 18.06.2018 року 09:00 год.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх наступним. ОСОБА_1 у період проходження військової служби з 29.10.1982 року по 02.01.1985 року брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. 05.12.2013 року отримав статус учасника бойових дій та відповідне посвідчення. Під час проходження військової служби позивач отримав поранення. Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 07.05.2015 № 808/Ж підтверджено, що позивач під час проходження служби в республіці Афганістан отримав осколкові поранення голови, правової руки та обох ніг. На підставі вказаного висновку ЦВЛК Міністерства оборони України 13.05.2015 року встановлено, що поранення (контузія) ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Довідкою МСЕК № 029295 від 06.01.2016 року позивачу встановлено III групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія) так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. За результатами звернення позивача з заявою про отримання одноразової грошової допомоги, відповідач повернув документи на доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документу про те, що поранення пов`язано саме з проходженням військової служби. Вказані дії визнані судом за результатами розгляду справи № 821/912/16 протиправними, відповідача зобов`язано повторно розглянути питання щодо призначення одноразової грошової допомоги. Розглядаючи дане питання повторно, відповідач прийняв рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформив протоколом від 24.11.2017 року № 122 з тих підстав, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення. Позивач вважає, що надав всі необхідні документи, а причини отримання поранення встановлені висновком спеціаліста у галузі СМЕ від 07.05.2015 року та протоколом засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, конфузій, травм, каліцтв від 13.05.2015 року № 1733. На підставі викладеного зазначає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. На момент прийняття оскаржуваного рішення, позивачем не надано довідку МСЕК серія 12ААА № 290911 від 17.01.2017 року, якими встановлена інвалідність з 17.01.2017 року, тому дані про встановлення позивачу інвалідності були відсутні. Відтак, відповідач керувався лише довідкою МСЕК 12ААА №029295 від 28.01.2016 року, згідно з якою, строк на який була встановлена інвалідність ОСОБА_1 закінчився 01.02.2017 року - за дев`ять місяців до прийняття оскаржуваного рішення. Також зазначив, що законодавством, яке регулює дані правовідносини, передбачено, що має значення не форма документа, на підставі якого встановлюється причини та обставини поранення, а лише зміст цього документу, тобто зазначення в довідці інформації про причини та обставини поранення. Однак надані позивачем документи не містять інформації про обставини отримання поранення, конкретного часу виникнення рубців експертом не встановлювалось, оскільки відсутні документи, на підставі яких це можливо зробити та які б підтверджували факт отримання поранення, а в архівній довідці вказана лише одна травма, яка до рубців та поранень жодного відношення не має. Відповідач зазначає, що позивач проходив службу в Афганістані, як громадянин СРСР, а тому не здійснював професійну діяльність пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, у зв`язку з чим не є суб`єктом правовідносин, врегульованих статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та на нього не поширюються гарантії встановлені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив службу в Збройних Силах з жовтня 1982 року по січень 1985 року.

Відповідно до довідки Херсонського ОВК від 29.10.2015 року № 1335, в період з 29.10.1982 року до 02.01.1985 року проходив службу у в/ч пп НОМЕР_1 та брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.

Згідно з посвідченням від 05.12.2013 року Серія НОМЕР_2 , є ветераном війни та має статус учасника бойових дій.

Відповідно до посвідчення від 02.02.2016 року є Серії НОМЕР_3 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені для ветеранів війни інвалідів війни.

Спеціаліст у галузі судово-медичної експертизи у висновку від 07.05.2015 року №808/Ж зазначив, що ОСОБА_1 під час проходження служби в республіці Афганістан отримав осколкові поранення голови, правової руки та обох ніг. При огляді встановлено рубці, які є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколкових поранень, отриманих у 1982 році.

Зі змісту протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.05.2015 року № 1733 слідує, що поранення (контузія) ОСОБА_1 , так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Довідкою МСЕК Серія 12 ААА № 029295 від 06.01.2016 року ОСОБА_1 до 26.01.2017 року встановлено III групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія) так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Довідкою МСЕК Серія 12 ААА № 290911 від 17.01.2017 року ОСОБА_1 до 16.01.2018 року в результаті повторного огляду підтверджено III групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія) так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Довідкою МСЕК Серія 12 ААА № 676194 від 18.01.2018 року ОСОБА_1 до 17.01.2019 року в результаті повторного огляду підтверджено III групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія) так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

04.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, отримавши лист від 31.05.2016 року № 6/2/371, яким позивача повідомлено про результати розгляду Міністерством оборони України звернення від 04.02.2016 року, зокрема, що документи направлено на доопрацювання, оскільки відсутні документи про те, що його поранення (контузія) не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень. До вказаного листа додано витяг з протоколу комісії Міністерства оборони України від 20.05.2016 року № 36.

Вказана відмова позивачем оскаржена у судовому порядку, за результатами чого постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2017 року у справі №821/912/16 зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Рішення набрало законної сили 30.08.2017 року.

На виконання постанови суду від 25.04.2017 року у справі № 821/912/16 комісія Міноборони рішенням, оформленим протоколом від 24.11.2017 року № 122 (затверджений 27.12.2017), відмовила старшому сержанту ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з мотивів відсутності документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. Висновок спеціаліста у галузі СМЕ, який складено зі слів заявника та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міноборони України, які подані з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Не погоджуючись із відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вказана норма кореспондується із статтею 3 Конституції України, якою передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до положень Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі-Закон № 2232-ХІІ).

За приписами статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Статтями 1 та 2 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII).

Таким чином, із аналізу наведених вище норм Закону № 2011-XII слідує, що право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Зазначена позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 20.03.2018 року у справі № 296/9364/16-а та у рішенні Верховного Суду України від 18.11.2014 року у справі № 21-466а14.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі-військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 975 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Абзацом 2 пункту 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Надаючи офіційне тлумачення положень статті 58 Конституції України Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 06.01.2016 року, незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби.

При цьому, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 року № 21-446а14 та від 21.04.2015 року№ 21-135а15.

Отже, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та відповідно до Порядку № 975, оскільки таке право не пов`язується з часом звільнення його з військової служби, а пов`язується з фактом і часом встановлення йому інвалідності як звільненому зі служби військовослужбовцю, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.03.2018 року у справі № 296/9364/16-а.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, обгрунтовуючи рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України від 24.11.2017 року № 22, зазначає таку підставу для відмови: заявником не додано документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. Також відповідач у протоколі зазначає, що висновок спеціаліста у галузі СМЕ, який складено зі слів заявника та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міноборони України, які подані з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Суд не бере до уваги наведені вище доводи відповідача щодо підстав для відмови, з огляду на наступне.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до пункту 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі - Положення № 402) за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Також відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до пункту 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення № 402).

Таким чином, Положення № 402 передбачає, що у разі відсутності довідки про причини та обставини поранення, можуть бути прийняті до уваги інші медичні або військово-облікові документи, зокрема, висновки судово-медичного експерта та інші.

Суд відмічає, що при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання "так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії".

Як зазначено судом вище, при розгляді питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (на виконання постанови Херсонського міського суду від 25.04.2017 справа № 821/912/16), до заяви про виплату позивач надав відповідачу висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 07.05.2015 року № 808/Ж, витяг з протоколу засідання Центральної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.05.2015 року №1733, довідку МСЕК Серія 12 ААА № 029295 від 06.01.2016 року, посвідчення інваліда та інші.

Варто відмітити, що Міністерство оборони України оскаржувало у судовому порядку рішення Херсонської міської МСЕК № 1, в тій частині, якою встановлена причина інвалідності громадянина ОСОБА_1 , яка зазначена в графі 9 довідки від 06.01.2016 року до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серія 12ААА № 029295 - "поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. Постановою Херсонського окружного адміністративниного суду від 10.11.2017 року № 821/372/17 відмовлено в задоволенні позову Міністерства оборони України. Постанова набрала законної сили 08.02.2018 року.

Таким чином, надані позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги є чинними, оскільки не визнані недійсними ні судом, ні органами, до повноважень яких належить перегляд таких довідок.

У судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що при розгляді питання про призначення позивачу грошової допомоги закінчився строк дії довідки МСЕК 12ААА №029295 від 28.01.2016 року, оскільки вона діяла до 01.02.2017 року, що також стало підставою для відмови.

Суд не бере до уваги дані твердження відповідача, оскільки зазначена підстава не наведена у оскаржуваному рішенні (витяг з протоколу від 24.11.2017 року № 122), та рішення не містить переліку документів, доданих позивачем до заяви, із якого б вбачалося про відсутність такої довідки.

У свою чергу позивач стверджував, що надав відповідачу довідку МСЕК Серія 12 ААА № 290911 від 17.01.2017 року, проте це відповідачем у спірному рішенні не відображено. Копія довідки МСЕК Серія 12 ААА № 290911 від 17.01.2017 року позивачем додана та міститься в матеріалах справи (а.с.15).

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.05.2015 року № 1733 та висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 07.05.2017 року № 808/Ж свідчать про поранення та захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Беручи до уваги зазначене, суд відмічає, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв свідчить про відсутність протиправних діянь на момент отримання поранення (контузії) позивачем.

Таким чином суд вважає, позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Щодо доводів представника відповідача стосовно того, що на осіб, які були громадянами СРСР та здійснювали діяльність з оборони СРСР норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не поширюються, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 29.10.1982 року до 02.01.1985 року проходив службу у в/ч пп 80848 та брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. Позивач є ветераном війни та має статус учасника бойових дій, про що 05.12.2013 року видано посвідчення Серія НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10. 1993 року № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про організаційні заходи щодо застосування Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 08.02.1994 року № 63 та затвердженому нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР, проходили в період із квітня 1978 р. по грудень 1989 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, установлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що відповідно до законів і нормативно-правових актів України позивач відноситься до категорії військовослужбовців та учасника бойових дій, який має право на отримання гарантованих державою виплат, пільг та компенсацій.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, тому на підставі аналізу норм чинного законодавства та позиції Верховного суду з аналогічних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 24.11.2017 року № 122 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) призначити та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Зобов`язати Міністерство оборони України (, місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили надати суду звіт про його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 червня 2018 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.3.4