Справа № 826/8114/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 червня 2018 року № 826/8114/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Чорноморської міської ради Одеської області до Міністерства аграрної політики та продовольства України, за участю третіх осіб — Державної регуляторної служби України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту від 25.11.2016 №489, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Чорноморська міська рада Одеської області (далі - позивач) з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - відповідач), за участю третіх осіб - Державної регуляторної служби України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконним з моменту прийняття та скасування наказу від 25.11.2016 №489 “Про затвердження порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів”.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що спірний наказ порушує права позивача, оскільки за наслідками його застосування у І та ІІ кварталах 2017 року зменшились надходження до бюджету на 998,5 тис. грн., що є суттєвим для міста з 70 000 населенням, що підтверджується листом Фінуправління від 12.06.2017 №6-14/180. При цьому, вказав, що зміна показників бюджету м.Черноморська (місцевого бюджету) відповідно вплинула й на показники доходної частини бюджетів усіх рівнів.

У подальшому позивачем позовні вимоги були уточнені, позивачем зазначено, що спірний наказ суперечить вимогам статей 9 та 21 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”, оскільки проект наказу оприлюднено 18.11.2016, а вже 25.11.2016 прийнято спірний наказ, що позбавило можливості заінтересованих осіб надати свої пропозиції та зауваження до проекту, а також враховуючи, що спірний наказ відправлявся на доопрацювання, доопрацьований наказ мав бути повторно поданий на погодження до Державної регуляторної служби, чого зроблено не було. Крім іншого просив, зобов’язати відповідача після набрання судовим рішенням законної сили невідкладно опублікувати резолютивну частину судового рішення про визнання незаконним з моменту прийняття та скасування наказу від 25.11.2016 №489 «Про затвердження порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» Міністерства аграрної політики та продовольства України у виданні, в якому оскаржуваний нормативно-правовий акт мав бути офіційно оприлюднений.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. На адресу суду надав письмові заперечення на позов, в яких вказав, що спірний наказ прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Треті особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні.

У судовому засіданні судом, на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що фактичною підставою для оскарження позивачем спірного наказу слугувало, на його думку, порушення відповідачем порядку оприлюднення проектів регуляторних актів у відповідності до вимог Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.12.2016 №1647/29777, затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, положеннями якого встановлено новий підхід до визначення коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1011/18306.

Вважаючи зазначений наказ незаконним та таким, що істотно порушує права позивача, останній звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство аграрної політики та продовольства України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах, зокрема, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що з метою приведення у відповідність Податковому кодексу України, Закону України «Про оцінку земель» Міністерством агарної політики продовольства України (далі - Мінагрополітики) розроблено проект наказу «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів».

Вищезазначений наказ Мінагрополітики зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 за № 1647/29777 та опубліковано 27.12.2016 в «Офіційному віснику України».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що при прийнятті спірного наказу Мінагорополітики була порушена процедура погодження нормативно-правового акта.

Відповідно до пункту 8 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 25 листопада 2015 р. № 1119, Мінагрополітики у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Мінагрополітики, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Мінагрополітики як розробником регуляторного акту здійснено аналіз регуляторного впливу, яким визначено проблеми, які передбачається розв'язати шляхом державного регулювання, цілі державного регулювання, визначено механізм та заходи, які забезпечать розв'язання визначеної проблеми, обґрунтовано запропонований строк дії регуляторного акта, а також визначено заходи, за допомогою яких здійснюватиметься відстеження результативності дії регуляторного акта.

У подальшому, з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань на офіційному веб-сайті Держгеокадастру (http://land/gov/ua/zakonotvorcha-diialnist/)18.11.2016 було розміщено повідомлення про оприлюднення проекту наказу, яке містило стислий виклад змісту проекту, спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта, строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, адреси для надсилання зауважень і пропозицій, а також опубліковано проект наказу «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» (з додатками).

Повідомленням про оприлюднення проекту був встановлений місячний строк для одержання зауважень та пропозицій до проекту наказу, що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та зазначені адреси для надсилання зауважень та пропозицій: Міністерства аграрної політики та продовольства України, Держгеокадастру та Державної регуляторної служби України, що спростовує доводи позивача про позбавлення останнього та третіх осіб можливості надати свої пропозиції та зауваження до проекту.

Крім того, як обґрунтовано зазначено відповідачем, Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не встановлено обов'язку для розробника проекту регуляторного акта щодо дотримання 30-ти денного терміну, наданого для одержання зауважень та пропозицій перед його поданням на погодження до уповноваженого органу.

Слід також зазначити, що відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», уповноважений орган розглядає проект регуляторного акта та документи, що додаються до нього, і приймає рішення про погодження цього проекту або рішення про відмову в його погодженні. Це рішення не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття подається до органу, який розробив проект регуляторного акта.

Рішення про відмову в погодженні проекту регуляторного акта повинно містити обґрунтовані зауваження та пропозиції щодо цього проекту та/або щодо відповідного аналізу регуляторного впливу.

Після доопрацювання проекту регуляторного акта та/або відповідного аналізу регуляторного впливу з урахуванням наданих зауважень та пропозицій цей проект подається у встановленому цим Законом порядку на повторне погодження до уповноваженого органу.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом проведеного аналізу проекту наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» та відповідного аналізу регуляторного впливу на відповідність вимогам статей 4, 5, 8 і 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Державною регуляторною службою прийнято рішення від 15.12.2016 № 559 «Про погодження проекту регуляторного акта», у зв'язку з чим він не потребував повторного погодження.

Відповідно до Методики проведення аналізу регуляторного впливу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 308, витрати на одного суб'єкта господарювання великого і середнього підприємництва, які виникають внаслідок дії регуляторного акта, викладаються згідно з додатком 2 бюджетні витрати на адміністрування регулювання для суб'єктів великого і середнього підприємництва викладаються згідно з додатком 3, а М-тест розробляється для вимірювання впливу регулювання на суб'єктів малого підприємництва (мікро - та малі).

Оскільки проектом регуляторного акта не запроваджувались нові регуляторні механізми, а пропонувалось спрощення процедури визначення коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, додаткові витрати на виконання вимог регуляторного акта з боку суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у даній сфері правового регулювання, не передбачались.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оцінку земель» нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання. Нормативно-правові акти з проведення оцінки земель, які розробляються ' з урахуванням вимог положень національних стандартів, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Розділу 1 Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів встановлено, що нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 №213.

Вказане спростовує доводи позивача відносно того, що наказ Мінагрополітики «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» не відповідає вимогам статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Також не обґрунтованими є доводи позивача щодо того, що спірний наказ порушує права позивача, оскільки за наслідками його застосування у першому та другому кварталах 2017 зменшилось надходження до місцевого бюджету.

Так, пунктом 5 оспорюваного наказу, яким затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів встановлено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі класифікації видів цільового призначення земель, який затверджений наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548. Вказаний механізм визначення коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), запроваджено з метою зменшення корупційних ризиків під час визначення нормативної грошової оцінки земельних і ділянок шляхом встановлення прямої залежності вказаного коефіцієнта з кодом Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки.

Відповідно до додатка 1 до Порядку, коефіцієнт функціонального використання земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, або якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

Наведене підтверджує висновок відповідача про те, що положення Порядку не передбачають необхідності внесення змін до розроблених та затверджених технічних документацій з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів або розробки нової технічної документації, а відтак не порушують прав позивача відносно зміни надходжень до бюджету.

Пунктом 284.1 статті 284 Податкового кодексу України встановлено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової [нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території в межах граничних норм, передбачених Податковим кодексом України.

Отже, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями щодо оперативного регулювання та оптимізації фіскального навантаження на відповідній території.

Відповідачем зазначено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель Іллічівської (Чорноморської) Одеської області (у межах м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, с. Малодолинське, с. Олександрівка) розроблена у 2011 році державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю. М. Білоконя.

Нормативну грошову оцінку земель Іллічівської (Чорноморської) міської ради Одеської області затверджено рішеням Іллівської міської ради від 16.12.2011 № 129-VI та введено в дію з 01.01.2012.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Вказане свідчить про відсутність негативного впливу дій Порядку на рівень надходжень до місцевого бюджету за рахунок плати за землю, як зазначає позивач.

Отже, дослідивши в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що проект наказу Мінагрополітики «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» був розроблений з метою приведення норм Порядку у відповідність з актами, що мають вищу юридичну силу, зокрема, Податковому кодексу України, Закону України «Про оцінку земель» і прийнятий та оприлюднений відповідно до вимог законодавства України, у зв'язку з чим підстави для прийняття судом рішення щодо незаконності оспорюваного наказу Мінагрополітики відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України вони стягненню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Чорноморської міської ради Одеської області (пр-т Миру, 33, Чорноморськ, Одеська область, 01301, ) до Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул.Хрещатик, 24, Київ, 01001, ), за участю третіх осіб — Державної регуляторної служби України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконним та скасування наказу від 25.11.2016 №489 «Про затвердження порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій