Справа № 804/191/373/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року Справа № 804/191/373/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання провести перерахунок та повернути утримані грошові кошти, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовною заявоюОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії і повернути незаконно утримані кошти з 01.04.2015 року по теперішній час.
Обгрунтовуючи позовні вимоги в позові, позивач зазначила, що відповідач безпідставно утримує грошові кошти з її пенсії як з працюючого пенсіонера, починаючи з 01.04.2015 року. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2007 р. було припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 Докази на підтвердження факту не здійснення підприємницької діяльності були надіслані відповідачу, до податкової служби та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, відповідач жодним чином не відреагував на заяви та продовжує утримувати внески з пенсії. Зважаючи на викладене, просить суд відновити порушені права.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №804/191/373/18 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25 квітня 2018 року відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено наступне. ОСОБА_1 з 02 травня 2007 року у перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування, вид зайнятості шляхом подання заяви. При цьому, у разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу), особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення шляхом подання заяви. Відповідно списку працюючих пенсіонерів та відомостей з реєстру страхувальників МДЗУ ОСОБА_1 з 17.07.1997 р. і по теперішній час зареєстрована як фізична особа-підприємець на загальних підставах в Дніпропетровській ОДПІ. Відповідно до даних підсистеми ІКІС ПФУ «Відомості з реєстру страхувальників» дата припинення за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відсутня. Заява про припинення підприємницької діяльності позивача не надходила. У зв'язку з чим, у відповідача не було підстав не вважати позивача працюючим пенсіонером. Крім того, відповідач зауважив на пропуску позивачем строку звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позову.
11 травня 2018 року позивачем подано до суду заперечення на відзив. Позивач зазначила про безпідставність доводів відповідача стосовно пропуску строку звернення до суду, оскільки 6 місячний строк звернення до суду з позовом спливав 25.01.2018 р., а позов був поданий 24.01.2018 р. Щодо доводів відповідача про необґрунтованість позовних вимог, позивач зауважила, що відповідач незаконно утримує з її пенсії внески як з працюючого пенсіонера, оскільки постанова господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2007 р. як доказ була надіслана позивачем до Пенсійного фонду. Не реагуючи на скарги, доводи та докази, що надіслані, відповідач порушує ст. 28 Конституції України. Крім того, постанова Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, на яку спирається відповідач, не зобов'язує її вчиняти певні дії для того, що підприємницька діяльність була припинена.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного. судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком з 02 травня 2007 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з відомостями з реєстру страхувальників (картка страхувальника), наданого відповідачем, страхувальник ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1) з 17.06.1997 р. зареєстрована фізичною особою-підприємцем.
Правомірність дій відповідача щодо щомісячних відрахувань з призначеного позивачу розміру пенсії як з працюючого пенсіонера є спірним питанням у даній справі.
Механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058).
Згідно із ст. 1 Закону №1058 персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування в порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до положень 21 Закону №1058 органи Пенсійного фонду ведуть облік усіхзастрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей прозастрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від:
інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів;
органів державної податкової служби;
органів реєстрації актів громадянського стану;
державної служби зайнятості;
фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;
компанії з управління активами;
інших підприємств, установ, організацій та військових формувань.
На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів.
Персональна облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та в електронному вигляді за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форми документа.
Органи, що здійснюють державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, зобов'язані надсилати один примірник реєстраційної картки територіальному органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.
Частиною 6 ст. 15 Закону №1058 зняття з обліку страхувальника здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором.
Відповідно до ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в редакції, чинній на момент спірних відносин, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі, зокрема, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Частиною 1 ст.49 цього Закону передбачено, що суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.
Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.
Отже, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» обов'язок внесення відомостей про припинення підприємницької діяльності за рішенням суду покладений саме на державного реєстратора, який зобов'язаний не пізніше наступного дня з дня його надходження внести запис до реєстру про зазначене судове рішеннята в той же день повідомити органи Пенсійного фонду України про внесення такого запису.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з п.п. 1-3 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню, виходячи з наступного.
В ході судового розгляду встановлено, про що відсутній спір у даній справі, що 17 червня 1997 року ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) зареєстровано фізичною особою-підприємцем, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців про включення відомостей про фізичну особу-підприємця.
За таких обставин, будь-яких зловживань з боку позивача не встановлено. Підприємницьку діяльність позивача припинено за рішенням суду, а відтак, обов'язку повідомляти органи Пенсійного фонду про припинення підприємницької діяльності у позивача не виникало.
З огляду на викладене, суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо щомісячного відрахування внесків з пенсії ОСОБА_1 як з працюючого пенсіонера, починаючи з квітня 2015 року, є неправомірними.
Належних та допустимих доказів того, що позивач здійснює підприємницьку діяльність, а відтак, отримує дохід, відповідачем не надано.
Не надано і обґрунтувань не врахування відповідачем доводів позивача під час звернення останньої в порядку Закону України «Про звернення громадян».
Суд критично оцінює посилання відповідача на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, оскільки він не стосується спірних відносин, а регулює відносини щодо подання та оформлення документів для призначення та/або перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду безпідставні та не можуть бути враховані судом, оскільки строки давності до спорів даної категорії не застосовуються (рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. у справі №1-13/2013 (8-рп/2013).
З урахуванням викладеного, враховуючи той факт, що підприємницьку діяльність ОСОБА_1 припинено за рішенням суду, яке набуло законної сили та є обов'язковим до виконання, а також тієї обставини, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач, починаючи з квітня 2015 року здійснює підприємницьку діяльність та отримує дохід, суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо щомісячного відрахування з пенсії ОСОБА_1 внесків як з працюючого пенсіонера, починаючи з квітня 2015 року.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд можевийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
З метою повного захисту прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати дії відповідача щодо щомісячного відрахування з пенсії ОСОБА_1 внесків як з працюючого пенсіонера, починаючи з квітня 2015 року, протиправними.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, тому судові витрати у розмірі 704,80грн. підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання провести перерахунок та повернути утримані грошові кошти - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо щомісячного відрахування з пенсії ОСОБА_1 внесків як з працюючого пенсіонера, починаючи з квітня 2015 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 та повернути їй грошові кошти, незаконно утримані з пенсії, починаючи з квітня 2015 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 06.06.2018 З оригіналом згідно суддя О.С. Рябчук О.С.Рябчук