Справа № 554/3751/18
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.06.2018 Справа № 554/3751/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції України (далі - УПП) про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 22.05.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 10.05.2018 відповідно до постанови серії ВР № 249080 інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 він на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що о 16 год. 50 хв. цього дня він на 354 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 53212А, номерний знак НОМЕР_1 із причепом ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_2 перевозив вантаж масою 24250 кг понад дозволений технічними характеристиками транспортного засобу на 3225 кг, чим порушив п. п. 22.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094 (далі ПДР, Правила)

2. Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення ПДР, зазначив, що відповідачем процедуру притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення було здійснено з порушенням вимог Конституції України та КУпАП без належного надання, перевірки та оцінки доказів, на місці вчинення правопорушення, без складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, що на думку позивача, є протиправним, а тому винуватість його у вчиненні інкримінованого правопорушення зроблено на припущеннях, що є недопустимим, в звязку з чим просив скасувати оскаржувану постанову.

3. В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що останній дійсно вчинив інкриміноване йому порушення Правил, а тому законно підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, в звязку з чим відсутні підстави для скасування постанови.

Фактичні обставини справи

4. 10.052018 серії ВР № 249080 інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 позивач на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що о 16 год. 50 хв. цього дня він на 354 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 53212А, номерний знак НОМЕР_1 із причепом ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_2 перевозив вантаж масою 24250 кг понад дозволений технічними характеристиками транспортного засобу на 3225 кг, чим порушив п. п. 22.1 Правил.

5. Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що відповідно до п. 22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Докази надані сторонами та їх дослідження в суді

6. Відповідачем надано розрахунок ваги, допустимої для перевезення транспортним засобом, яким керував позивач, із якого слідує, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КАМАЗ 53212А, номерний знак НОМЕР_1 максимальна вага, можлива для перевезення становить 18325 кг, а маса без навантаження складає 8300 кг.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (причепу) ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_2 максимальна вага, можлива для перевезення становить 14500 кг, а маса без навантаження складає 3500 кг.

Тобто маса без навантаження КАМАЗу разом з причепом, становить 8300 кг + 3500 кг = 11800 кг.

А, максимально допустима вага, у разі перевезення даними транспортними засобами становить 18325 кг + 14500 кг = 32825 кг.

Таким чином, 32825 кг (максимально допустима вага, у разі перевезення даними транспортними засобами) 11800 кг (маса без навантаження) = 21025 кг - допустима маса вантажу, що перевозиться.

Відповідно до товарно - транспортної накладної від 10.05.2018, наданої для перевірки, позивач перевозив вантаж вагою 24250 кг.

Отже, максимально допустима вага була перевищена на 3225 кг, тобто позивачем допущено порушення ПДР.

7. Будь-яких інших доказів на підтвердження або спростування факту вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил, сторони не надавали.

Джерела права й акти їх застосування

8. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

8.1. Стаття 14. Учасники дорожнього руху

Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

9. Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію».

10. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

10.1. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

10.2. Стаття 258. Випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається

Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

11. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

11.1. 22. Перевезення вантажу

Пункт 22.1. Маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

12. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

12.1. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення

Оцінка аргументів учасників справи

13. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

14. Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

15. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

16. Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

17. Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

18. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

19. Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

20. Посилання позивача на неправильне застосування відповідачем статті 258 КУпАП з підстав того, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення він зобовязаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, суд вважає достатньо необґрунтованими, враховуючи наступне.

Аналіз положень частин першої третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі;

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обовязок складати протокол про адміністративне правопорушення.

21. Згідно з п. 1 ч. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту Інструкція № 1395) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

22. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч. 2 п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

23. Висновок про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення зроблений позивачем в позовній заяві без урахування вищезазначених змін до КУпАП, та приписів Інструкції № 1395, що набрали чинності після прийняття рішення Конституційним Судом України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, на яке він помилково посилається, а тому його доводи про неможливість розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці вчинення правопорушення є хибними з огляду на вищенаведені норми ч. 4 ст. 258 КУпАП та п. 1 ч. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395.

Висновки суду за результатами розгляду позову

21. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

22. При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 3 КУпАП).

23. Беручи до уваги вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення.

Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вина позивача у правопорушенні доведена зазначеними письмовими доказами. Відповідачем доведено правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови. Позивачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів, які б обґрунтовували його доводи, крім посилань на норми КУпАП. Поставити під сумнів обєктивність відповідача субєкта владних повноважень, у суду підстав немає.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.05.2018 року відповідає вимогам статті 283 КпАП України, стягнення накладено у межах санкції відповідної статті.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 249080 від 10.05.2018 винесену інспектором Дьоміним В. Ю. про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ВР № 249080 від 10.05.2018, винесеної інспектором Дьоміним В. Ю. про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко