Справа № 807/115/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3325/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Джула В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду (постановлена головуючим-суддею Гаврилко С.Є. у м. Ужгороді) за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради (за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торожаш Вікторії Ласлівни) про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 ПАТ Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк» звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило скасувати рішення реєстратора - приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. від 19.11.2009 09:51:12 про державну реєстрацію зміни (вилучення) обтяжень - заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 3910890) та рішення реєстратора - приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. від 19.11.2009 09:55:51 про державну реєстрацію зміни (вилучення обтяження) іпотеки (реєстраційний номер - 4501929), зобов'язати Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради відновити запис від 18.10.2006 за номером 391090 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження нерухомого майна, а саме : домоволодіння, загальною площею 128,70 кв.м. та житловою площею 61,70 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торожаш В.А. 17.10.2006 за реєстровим номером 6184, розташована за адресою : АДРЕСА_1. Номер РПВН: 3053214, зобов'язати Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради відновити запис номером 4501929 від 15.02.2007 про іпотеку вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 позовну заяву було залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що про зняття обтяження спірного нежитлового приміщення, вилученого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2009 по справі № 2-3343/09 стало відомо з інформаційної довідки № 112715564 від 02.02.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а відтак, саме тоді розпочався перебіг строку звернення до суду за захистом порушеного права. Також вказує, що зняття обтяжень з нерухомого майна АТ «Дельта Банк» відбулося без його відома. Тому просить скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2018, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Разом з тим, представником ПАТ «Дельта Банк» було подано клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неможливості прибути в судове засідання.

На думку колегії суддів, зазначене клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на те, що з часу подання апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження та завчасного повідомлення апелянта (05.06.2018) про дату, час та місце розгляду справи, в останнього було достатньо часу для вирішення питання щодо здійснення представництва інтересів ПАТ «Дельта Банк» іншим представником.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 17.10.2006 між ТзОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 180/Сл-06, за умовами якого, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме : нежитлове приміщення за адресою : АДРЕСА_1.

24.11.2009 було зареєстровано нового власника ОСОБА_6, згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 5473756, виданий 19.11.2009 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О.

30.06.2010 між TзOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TзOB «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., який зареєстрований в реєстрі за № 2258.

За умовами вказаного договору TзOB «Укрпромбанк» відступив, а AT «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі по кредитному договору №180/Сл-06 від 17.10.2006.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 02.02.2018 убачається, що на підставі іпотечного договору від 17.10.2006 було зареєстроване обтяження на об'єкт нерухомого майна домоволодіння, за адресою : АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2009, ухваленого по справі №2-3343/09, приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. було вилучено обтяження на вказане майно 19.11.2009.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, під час укладання договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 позивач мав реальну можливість дізнатися про існування спірних рішень реєстратора. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що порушення прав щодо зміни (вилучення обтяження) іпотеки виникло у листопаді 2009 року, а право вимоги щодо скасування спірних рішень виникло ще до передачі активів AT «Дельта Банк».

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, до яких суд прийшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 122 КАС України, частиною першою якої передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тобто, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися.

Як було встановлено в суді апеляційної інстанції про існування оспорюваних рішень позивачу стало відомо в ході проведення ліквідаційної процедури після отримання інформаційної довідки №112715564 з реєстру, а саме 02.02.2018, тобто в день її отримання, з якої стало відомо, що обтяження спірного нежитлового приміщення було вилучено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2009 по справі №2-3343/09.

При цьому, колегія судів зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним вище доводам, не перевірив їх, не звернув уваги на інші обставини, які мають безпосереднє відношення до підстав пропуску строку звернення.

Крім того, висновки суду першої інстанції щодо можливості дізнатися про оспорюване рішення реєстратора ґрунтуються виключно на припущеннях. Суд, вказуючи на існування такої можливості, не з'ясував обставин, які б свідчили про її наявність у позивача. При цьому, відповідач не висловив своїх міркувань щодо доводів позивача, які наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що право на звернення до суду є конституційним правом кожної особи, яке є непорушним та гарантується державою, і відповідно до ч.1 ст.5 КАС України у редакції, чинній на даний час, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналогічна правова норма була закріплена у ч.1 ст.6 КАС України в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом у цій справі та ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації.

Наведене вище дає підстави колегії суддів дійти висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на те, що при цьому не було враховано вимог ст.5 КАС України, а також європейських стандартів у сфері судового захисту, допущено порушення норм процесуального права.

При цьому, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.229, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 807/115/18 скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 25.06.2018 року