Справа № 808/1561/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 липня 2018 року Справа № 808/1561/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська/ОСОБА_1, буд.39/6, )

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.03.2017 №, №, №, №, №; від 22.05.2017 №

ВСТАНОВИВ:

31.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення форми "П" від 02.03.2017 №, податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 22.05.2017 №, податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 02.03.2017 №; податкового повідомлення-рішення форми "Д" від 02.03.2017 №; податкового повідомлення-рішення форми "ПС" від 02.03.2017 №; податкового повідомлення-рішення форми "Д" від 02.03.2017 №.

Ухвалою суду від 02.06.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №808/1561/17, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 21.06.2017.

Провадження у справі неодноразово зупинялось за клопотаннями сторін для надання додаткових доказів по справі.

12.02.2018 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 12.02.2018 в процесі підготовчого провадження призначено підготовче судове засідання по справі на 28.02.2018.

28.02.2018 у підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.03.2018.

Ухвалою суду від 19.03.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням сторін для примирення до 14.05.2018.

14.05.2018 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 14.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 30.05.2018.

Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві від 31.05.2017, додаткових поясненнях від 19.07.2017, 09.10.2017, 25.10.2017, 11.12.2017, 26.12.2017, 14.05.2018, відповіді на відзив на позов від 23.02.2018. З позиції позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, так як ґрунтуються на помилковості висновків перевіряючих, викладених в акті перевірки, які суперечать чинному законодавству. На думку представника, відповідачем не взято до уваги, що господарські операції були фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність господарських операцій, та як наслідок спричинили зміни майнового стану платника податків - позивача. Усі контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій були юридичними особами за законодавством України, відомості про яких були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були включені до Реєстру платників ПДВ, мали відповідні свідоцтва, видані податковими органами. Усі договори, укладені позивачем із контрагентами, виконані з обох сторін, що свідчить про дійсні наміри сторін та волевиявлення саме тих правовідносин, що передбачені такими договорами На думку представника позивача, пред'явлені до перевірки документи є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право товариства на включення до складу валових витрат та податкового кредиту сум ПДВ у складі вартості товарів (послуг), що у подальшому були використані при здійсненні господарської діяльності. Також зазначив, що матеріали кримінального провадження не мають доказової сили для вирішення спірних питань платника податків із контролюючим органом, оскільки не доводять нереальність операції з таким контрагентом. Крім того, відповідачем неправомірно нараховані податкові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб та військового збору, оскільки позивачем надано всі підтверджуючі документи та детальну інформацію стосовно відряджень посадових осіб, які підтверджують зв'язок відряджень таких осіб з господарською діяльністю підприємства. З наведених підстав просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Заперечення проти позовних вимог викладено у запереченнях від 18.07.2017, відзиві на позовну заяву від 20.02.2018, запереченнях на відповідь на відзив позивача від 16.03.2018. Зокрема зазначено, що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 було встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства. Контролюючим органом встановлено, що надані до перевірки документи на підтвердження господарських взаємовідносин позивача з контрагентами складені з порушенням вимог законодавства, не містять юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість. Підставою таких висновків стали результати опрацювання баз даних контролюючого органу, а також інформація з даних реєстру судових рішень про наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти позивача. Враховуючи викладене, представник відповідача наполягає, що в первинних документах, виписаних контрагентами на адресу ТОВ "Інтер- Запоріжжя" зазначені господарські операції, які фактично не відбувались, а тому не мають юридичної сили. Крім того, перевіркою встановлено, що позивачем не надано документів, які б могли підтвердити зв'язок відряджень посадових осіб з господарською діяльністю підприємства. Таким чином, сума надміру витрачених коштів, видана на відрядження або під звіт фізичній особі, яка перебуває у трудових відносинах із відповідним платником податку, не повернута такою особою в установлені законодавством терміни та сума коштів, видана під звіт та не підтверджена первинними документами, є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. У зв'язку з вищевикладеним задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

З 26.12.2016 по 31.01.2017 службовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Інтер-Запоріжжя" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами вказаної перевірки було складено акт перевірки №21/08-01-14-02/24912705 від 07.02.2017 (а.с.38-164, т.1).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем:

1. пп.138.1.1. п.138.1. ст.138, пп.140.1.6. п.140.1. ст.140, п.п.135.5.15, ст.135 п.135.2 розділу III з урахуванням вимог пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 розділу І, п. 135.5.4 ст.135, пп. 14.1.257. пп.14.1.36 пп.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 на загальну суму 987 126 грн., в т.ч по періодам :

-за 2013 рік на суму 922 254 грн. ( акт про результати виїзної позапланової перевірки ТОВ "Інтер Запоріжжя" ( ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 № 87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014);

-за 2014 рік на суму 64 872 грн.

п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України та п.5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, ТОВ "Інтер-Запоріжжя" за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено :

- його заниження за 2015 рік у сумі 286 430 грн.;

- його заниження за перший квартал 2016 р. - 46 612 грн.;

- його заниження за півріччя 2016 р. - 100 396 грн.;

та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 557 756 грн., у тому числі по періодах:

- три квартали 2016 р. у сумі 557 756 грн.

2. п. 1, 2 ст. 9, ст. 1 Закону України від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.12.2012 №1342) в результаті чого завищено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду р. 25 декларації (р. 25.1) на загальну суму 2 808 210 грн., в т. ч.: червень 2013 на суму 345 000 грн., листопад 2013 на суму 400 000 грн., травень 2014 на суму 2 063 210 грн., та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду р. 25 (р. 25.1) декларації на загальну суму 2 742 110 грн., в т. ч.: січень 2014 на суму 1 482 279 грн., червень 2014 на суму 14 840 грн., листопад 2014 на суму 356 228 грн., січень 2015 на суму 888 763 грн.; завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду р. 24 декларації за: квітень 2014 на суму 1 739 03 грн., травень 2014 на суму 2 063 210 грн., червень 2014 на суму 2 048 370 грн., липень 2014 на суму 2 048 370 грн., серпень 2014 на суму 2 048 370 грн., вересень 2014 на суму 2 517 114 грн., жовтень 2014 на суму 2 864 904 грн., листопад 2014 на суму 1 692 142 грн., грудень 2014 на суму 1 692 142 грн., січень 2015 на суму 803 379 грн., лютий 2015 на суму 803 379 грн., березень 2015 на суму 803 379 грн.; завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду р. 21 декларацій за січень 2016 на суму 1 061 968 грн., лютий 2016 на суму 1 073 935 грн., березень 2016 на суму 1 113 760 грн., квітень 2016 на суму 1 173 520 грн., травень 2016 на суму 1 173 520 грн., червень 2016 на суму 1 173 520 грн., липень 2016 на суму 1 173 520 грн., серпень 2016 на суму 1 173 520 грн., вересень 2016 на суму 1 173 520 грн.

3. пп.176.2 "б" п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.6. ст.3 розділу III "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" від 13.01.2015 № 4 не відображення в податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) з зазначенням виплати за ознакою 126 "додаткове благо" за 1 кв.2015 р., 3 кв.2015 р., 4 кв.2015 р., 1 кв.2015 р. та 1 кв. 2016 р., 3 кв.2016 р.;

-пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України ТОВ "Інтер-Запоріжжя" несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доход фізичних осіб у сумі 37600,95 грн., а саме несвоєчасно перераховано податку з доходів фізичних осіб за січень 2013 р.- 7,61 грн., за лютий 2013 р.- 659,96 грн., за березень 2013 р. - 943,93 грн., за квітень 2013 р. - 2862,02 грн., за травень 2013 р. - 1138,85 грн., за червень 2013 р.- 951,96 грн., за липень 2013 р. - 1185,66 грн., за серпень 2013 р. - 747,59 грн., за вересень 2013 р.- 860,85 грн., за жовтень 2013 р.- 615,72 грн., за листопад 2013 р. - 857,79 грн., за грудень 2013 р. - 7702,00 грн., за січень 2014 р. - 974,86 грн., за лютий 2014 р. - 721,76 грн., за березень 2014 р. - 1350,66 грн., за квітень 2014 р. - 9371,31 грн., за травень 2014 р. - 945,31 грн., за червень 2014 р. - 2040,62 грн., за липень 2017 р. - 2981,07 грн., за серпень 2014 р. - 681,42 грн.;

- пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 Податкового кодексу України, а саме не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб під час відшкодування працівникам витрат на відрядження без наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з господарською діяльністю, відсутність запрошень сторони, що приймає, відсутність укладених договорів в загальній сумі 225368,40 грн., у т.ч. по періодам: січень 2015 р. в сумі 30920,76 грн.; лютий 2015 р. в сумі 85386,13 грн.; липень 2015 р. в сумі 30089,47 грн.; серпень 2015р. в сумі 11423,35 грн.; вересень 2015 р. в сумі 4127,31 грн.; жовтень 2015 р. в сумі 15180,19 грн.; листопад 2015 р. в сумі 23376,28 грн.; грудень 2015 р. в сумі 4346,00 грн.; січень 2016 р. в сумі 4897,33 грн.; липень 2016 р. в сумі 8567,77 грн., серпень 2016 р. в сумі 7053,80 грн.

- пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.171.2. ст.171, п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, а саме не утримання та не перерахування військового збору на загальну суму 17726,90 грн., т.ч.: січень 2015 р. в сумі 2404,88 грн.; лютий 2015 р. в сумі 6495,31 грн.; липень 2015 р. в сумі 2472,86 грн.; серпень 2015 р. в сумі 964,21 грн.; вересень 2015 р. в сумі 355,22 грн.; жовтень 2015 р. в сумі 1224,27 грн.; листопад 2015 р. в сумі 1798,90 грн.; грудень 2015 р. в сумі 371, 63 грн., січень 2016 р. в сумі 387,97 грн., липень 2016 р. в сумі 681,27 грн., серпень 2016 р. в сумі 570,38 грн.

ТОВ "Інтер-Запоріжжя" оскаржило акт перевірки від 07.02.2017 до Головного управління ДФС у Запорізькій області (зауваження-заперечення від 16.02.2017 вих.№47/б), проте відповіддю Головного управління ДФС у Запорізькій області №1151/10/08-01-14-02-08 від 27.02.2018 висновки акту перевірки були залишені без змін (а.с.208-223, т.1).

За результатами проведеної перевірки та на підставі відомостей вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення:

-форми "П" № від 02.03.2017 про завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 557756 грн. (а.с.224, т.1);

-форми "Р" № від 02.03.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 383738 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 351302 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 32436 грн. (а.с.226, т.1);

-форми "В4" № від 02.03.2017 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1173520 грн. та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 80337,90 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с.228, т.1);

-форми "Д" № від 02.03.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 485131,65 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у сумі 225368,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 182589,09 грн., сумою пені - 77174,16 грн. (а.с.230, т.1);

-форми "ПС" № від 02.03.2017 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб (а.с.233, т.1);

-форми "Д" № від 02.03.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з військового збору, пені у розмірі 34264,51 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 17726,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 10468,91 грн., за сумою пені - 6068,70 грн. (а.с.235, т.1);

Позивачем оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України (скарга вих.№75/б від 17.03.2017) (а.с.238-250, т.1).

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати скарги від 18.05.2017 №10484/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.03.2017 № в частині донарахування податку на прибуток в сумі 3414 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 1717 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 02.03.2017 №, №, №, №, № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.1-14, т.2).

На підставі зазначеного, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 378617 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 347888 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 30729 грн. (а.с.15, т.2).

Не погодившись із рішеннями контролюючого органу, вважаючи їх протиправними ТОВ "Інтер-Запоріжжя" звернулось з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

1. Стосовно правовідносин з контрагентами ТОВ "ОСОБА_2 Компані (), ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" (), ТОВ "Завод олійних культур "Агро-Альянс" ().

а) Правовідносини з ТОВ "ОСОБА_2 Компані ().

Висновки акту перевірки від 07.02.2017 № 21/08-01-14-02/24912705, стосовно правовідносин між ТОВ "Інтер-Запоріжжя" та ТОВ "ОСОБА_2 Компані" здійснено на підставі податкової інформації (акт позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Інтер-Запоріжжя" за №87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014), що на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не спростована адміністративним або судовим оскарженням.

Судом встановлено, що 30.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 12.11.2014 № 2201 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток на суму 1 383 381,00 грн., у тому числі за основним платежем - 922 254,00 грн. та за штрафними санкціями - 461 127,00 грн., що було прийнято на підставі акту перевірки №87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014.

Визначальним фактором для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту та витрат є зв'язок придбаних товарів, послуг, в ціні яких такий ПДВ сплачено, із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих документів.

ТОВ "Інтер-Запоріжжя" у своїх запереченнях до акту перевірки №87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014, у своїх скаргах до податкових повідомлень-рішень, які були виписані на підставі акту, вже доводило реальність правовідносин з ТОВ "ОСОБА_2 Компані".

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 по справі №808/1745/15 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 12.11.2014 № 2201, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 383 381,00 грн., у тому числі за основним платежем - 922 254,00 грн. та за штрафними санкціями - 461 127,00 грн. (а.с. 161-166, т.5).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 по справі №808/1745/17 апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишено без задоволення. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 по справі №808/1745/15 - залишено без змін (а.с.158-160, т.5).

Відтак постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 по справі №808/1745/15 набрала законної сили 18.07.2017, а висновки акту №87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014 спростовані судовим рішенням по справі №808/1745/15.

Таким чином, питання щодо реальності правочинів між ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та ТОВ "Інтер-Запоріжжя" на даний час підтверджено рішенням суду по справі № 808/1745/15.

Згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС Україні обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, встановлені у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 по справі №808/1745/15 не потребують доказуванню у справі №808/1561/17. Висновки, викладені в акті перевірки №87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014 не можуть бути основою для висновків в акті перевірки від 07.02.2017 № 21/08-01-14-02/24912705

При цьому, судом встановлено, що 09.01.2014 між ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та ТОВ "Інтер-Запоріжжя" укладено договір поставки товарів №09/01-02 (а.с.219-220 т.4).

Реальність господарських відносин позивача з ТОВ "ОСОБА_2 Компані" на загальну суму 296611,40 грн. з ПДВ та правомірність віднесення до податкового кредиту та податкових витрат підтверджено долученими до матеріалів справи первинними документами, а саме: видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями (а.с.17-59, т.2).

У бухгалтерському обліку надходження товару від ТОВ "ОСОБА_2 Компані" відображено на 631 рахунку, копія відповідного журналу додана до матеріалів справи (а.с.3, т.6).

Зберігання товару підтверджено копіями договору зберігання №01 від 03.01.2013 з ТОВ "Дніпропетровська Агрофірма" та договору зберігання №3/11 від 31.08.2011 з додатковою угодою від 03.01.2013 з ТОВ "Куйбишевський комбікормовий завод" (а.с.167-175, т.5).

Придбані позивачем товари, а саме висівки пшеничні були використані у власній господарській діяльності та реалізовано споживачам протягом 2014 року, що підтверджено долученими до матеріалів справи первинними документами бухгалтерського обліку (а.с.221-239, 255-275 т.4).

Господарські операції позивача з ТОВ "ОСОБА_2 Компані" призвели до змін в майновому стані позивача.

З огляду на зазначене, висновок перевірки про нереальність відносин з ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та відсутність фактичного постачання товарів за укладеним договором є необґрунтованим та неправомірним.

Враховуючи викладене, висновки акту перевірки від 07.02.2017 № 21/08-01-14-02/24912705 про порушення ТОВ "Інтер-Запоріжжя" п.п.135.5.15, п.п.135.5.4, п.135.5 ст.135 п.135.2 розділу ІІІ з врахуванням вимог п.п14.1.257 п.14.1 ст.14 розділу І Податкового кодексу України щодо не включення до складу інших доходів суми безповоротної фінансової допомоги у вигляді безнадійної заборгованості за отриманий та не оплачений товар, по якої минув строк позовної давності на загальну суму 16667746 за 2013 рік та щодо не включення до складу інших доходів суми безповоротної фінансової допомоги (грошові кошти, які надійшли на рахунок платника в рахунок оплати за висівки, по яких встановлено відсутність фактичного придбання товарів (висівки)) за 2014 рік на суму 341432 грн. спростовано доказами, отриманими в ході розгляду справи.

б) Правовідносини з контрагентом ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" ().

Висновки акту перевірки від 07.02.2017 № 021/08-01-14-02/24912705, стосовно правовідносин між ТОВ "Інтер-Запоріжжя" та ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" () здійснено на підставі податкової інформації (акт позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Інтер-Запоріжжя" за № 21/08/08-26-22-11/24912705 від 06.05.2015), що станом на 27.02.2017 не були спростовані адміністративним або судовим оскарженням.

Судом встановлено, що господарські операції між ТОВ "Інтер-Запоріжжя" та ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" проводились відповідно до умов договору поставки №2101/01-А від 21.01.2015 (а.с.240-245, т.4).

Відповідно до умов договору, постачальник передав у власність позивача олію соєву у кількості 24,52 тонн, що підтверджено документами: видаткова накладна №14 від 21.01.2015, товарно-транспортна накладна №20/01 від 20.01.2015, податкова накладна №11 від 21.01.2015, посвідчення якості від 21.01.2015, специфікація №1 до договору поставки №2101/01-АА від 21.01.2015 (а.с.189-193, т.2; а.с.25-26, т.7).

Також досліджено, що продукція, придбана у ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" була завезена на склад ТОВ "Куйбишевський Комбікормовий завод", що підтверджено долученим до матеріалів справи договором зберігання №3/11 від 31.08.2011 з додатковими угодами №1 від 03.01.2013 та №2 від 30.12.2015 (а.с.167-175, т.5). Придбані позивачем товари використано у власній господарській діяльності. Господарські операції позивача з ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" призвели до змін в майновому стані позивача.

Подальша реалізація продукції контрагентам ТОВ "Куйбишевська птахофабрика", ТОВ "Птахофабрика Зарічна", ТОВ "Татіс" підтверджена долученою до матеріалів справи первинною бухгалтерською документацією (а.с.246-254, т.4).

З огляду на зазначене, висновок перевірки про нереальність відносин з ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" є необґрунтованим.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Таким чином, визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток відбувається з урахуванням отриманого платником доходу від будь-якої діяльності та витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку. При цьому, витрати певного періоду визначаються одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, тобто повинен бути наявний зв'язок здійснених витрат з господарською діяльністю платника.

Під час перевірки ревізорам були надано пакет первинної документації на підтвердження господарських взаємовідносин з контрагентами "ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс", а тому висновки контролюючого органу про "нереальність" вказаних господарських операцій, відсутність юридичної сили та доказовості первинних документів є упередженими та хибними.

Тому, при дотриманні позивачем законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів за результатами фактично здійснених господарських операцій з "ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс", відсутні підстави для висновку податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток до сплати в бюджет, завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті); придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Позивачем було включено податкові накладні до складу податкового кредиту за період, що підлягав перевірці з відображення господарських операцій з контрагентами "ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс", відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України. Будь-яких заперечень щодо складання, оформлення та реєстрації податкових накладних у податкового органу не виникло.

Статтею 3 Закону України №996-ІV від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону № 996-ХІV, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В акті перевірки не наведено, у чому саме надані позивачем первинні документи по контрагентам "ТОВ "ОСОБА_2 Компані" та ТОВ "Завод олійних культур" Агро-Альянс" не відповідають наведеним вимогам Закону. Вказані контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій з ним були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість. Крім того, у акті перевірки не спростовано факту наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентами за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.

В акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеними договорами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих послуг, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків суб'єкта владних повноважень про фіктивність правочинів та їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину укладені позивачем правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про взаємовідносини, які відбулись між учасниками такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Суд зазначає, що відповідачем ні в акті перевірки, ні в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність правочинів позивача нормам цивільного законодавства.

Під час розгляду справи судом встановлено, що укладені між позивачем та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.

Як зазначалося вище, первинні бухгалтерські документи в повному обсязі були надані позивачем та долучені судом до матеріалів справи, а тому правомірність формування витрат та податкового кредиту позивача підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарську діяльність визначено як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності, що наявні в матеріалах справи.

Посилання відповідача на результати опрацювання податкової інформації, отриманої з попередніх перевірок позивача, викладених актах перевірки №87/08-26-22-01/24912705 від 28.10.2014 та №21/08/08-26-22-11/24912705 від 06.05.2015 не можуть бути основою для висновків, викладених в акті №21/08-01-1402/24912705 від 07.02.2017.

Обґрунтування податковим органом своїх висновків про нереальність господарської операції на підставі отриманих даних попередніх перевірок є безпідставними, оскільки у своїй діяльності відповідач повинен керуватися Конституцією України, Податковим кодексом України, законами України, іншими нормативними актами, відповідно до яких об'єктом документальної перевірки є первинні документи, які використовуються в бухгалтерському і податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, тоді коли інформаційні бази даних податкового органу не є об'єктом документальної перевірки.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

в) Правовідносини з контрагентом ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" ().

Перевіркою первинних документів по взаємовідносинам між ТОВ "Інтер-Запоріжжя" () та ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" (), встановлено, що ТОВ "Інтер-Запоріжжя" протягом перевіряємого періоду було отримано від ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" товар (висівки пшеничні) на загальну суму 2 220 846,47 грн., в т.ч. ПДВ 370 141,08 грн.

Судом встановлено, що 30.03.2015 між ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" та ТОВ "Інтер-Запоріжжя" укладено договір поставки №30/03-3 (а.с.129-132, т.4).

На виконання умов вказаного договору суду надано пакет первинної документації: податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення (а.с.60-188, т.2).

Під час перевірки встановлено, що у товарно-транспортних накладних не зазначено адресу навантаження, час прибуття, вибуття, довіреності на отримання вантажу, відповідальних осіб.

Згідно з інформаційними базами даних ДФС України встановлено, зокрема що ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" додаток АМ до податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року не наданий, звіти про фінансові результати (форма 2 фінансової звітності) за 2015 - три квартали 2016 року відсутні; відсутність необхідних трудових ресурсів, технічного та кваліфікованого персоналу, що необхідний для здійснення діяльності в значних обсягах - за 1 квартал 2016 рік рахується 1 особа, за 2016 рік до ДПІ за місцем реєстрації податковий розрахунок за формою 1 ДФ платника не наданий.

Перевіркою первинних документів виписаних ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" в адресу "ТОВ "Інтер-Запоріжжя" встановлено, що дані документи містять підпис, прізвище з ініціалами директора ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" ОСОБА_4

Також встановлено, що відвантаження здійснювалось безпосередньо директором ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" ОСОБА_4

ГУ ДФС у Запорізькій області отримано лист №14479/7/04-36-21-04-09 від 26.12.2016 від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому зазначенено про вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2016 по кримінальному провадженню № 0000016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, а саме у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб'єкта підприємницької діяльності ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" (), без мети здійснення підприємницької діяльності (а.с.50-51, т.5).

В матеріалах справи міститься копія вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2016 по справі №201/4704/16-к (а.с. 52-57, т.5; 58-59, т.9).

Згідно вищезазначеного вироку Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000016 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 встановив наступне:

ОСОБА_5, в порушення вимог ст. 81, 87, 89 Цивільного кодексу України, ст.56, 57, 62, 79, 80, 89 Господарського кодексу України та ст. 8, 24 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-ІV від 15.05.2003 у квітні 2014 року у невстановленому місці погодився на пропозицію не встановлених слідством осіб створити ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" () з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, не маючи при цьому наміру фактично здійснювати підприємницьку діяльність. ОСОБА_5 згідно даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України в період з 23.04.2014 являвся засновником юридичної особи - ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" (). Так, у квітні 2014 року у невстановлений день та час ОСОБА_5, знаходячись у м. Нікополь, домовився з невстановленими особами про реєстрацію на його ім'я в органах державної влади за винагороду суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, з метою пособництва при прикритті незаконної діяльності невстановлених осіб. При цьому, ОСОБА_4 з невстановленими слідством особами домовились про підписання останнім статутних та інших документів по реєстрації на його ім'я ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" (), при цьому невстановлені особи повідомили ОСОБА_4 про те, що до діяльності вказаного підприємства він не буде мати ніякого відношення, а лише буде рахуватись власником, директором, контроль за фінансово-господарською діяльністю ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" будуть здійснювати інші особи. 23.04.2014 невстановлені особи приїхали у м. Нікополь та повідомили ОСОБА_4 про необхідність підписання реєстраційних документів ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн".

Далі перебуваючи у м. Нікополь ОСОБА_4 достовірно знаючи, що здійснює реєстрацію підприємства без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаючи, що здійснює реєстрацію для прикриття незаконної діяльності, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у реєстрації фіктивних підприємств - свідомо підписав статут та посвідчив реєстраційні документи ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна 24).

Також, ОСОБА_4, усвідомлюючи, що документи будуть використані для прикриття незаконної діяльності, здійснення безтоварних операцій, оформлення фіктивних угод без наміру їх подальшого виконання та інш. підписав рішення власника ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн", яким призначив себе на посаду директора підприємства. Підписання вищезазначених документів дало змогу здійснити реєстрацію ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" в Дніпропетровському міському управління юстиції 24.04.2014 р. під №0068852.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, а саме: співучасть у формі пособництва по створенню суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному злочині визнав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного суд визнав ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.78 КАС України).

Відтак, вказані у вищезазначеному судовому рішенні факти є доведеними і додаткового підтвердження не потребують.

При оцінці вказаного кримінального провадження як допустимого чи недопустимого доказу у справі слід також врахувати правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у листі від 14.11.2012 року № 2379, який вказав, що обов'язковість преюдиційних обставин, передбачена ч. 4 ст. 72 КАС України (норма в старій редакції КАС України), відповідно до буквального тлумачення зазначеної норми поширюється лише на обставини, встановлені безпосередньо: 1) або вироком у криміналь ній справі; 2) або постановою про адміністративний проступок.

Враховуючі викладене, первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення), що одержані ТОВ «Інтер-Запоріжжя» від постачальника ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" () по отриманню товарів (висівки пшеничні) у періоді 2015 - 9 місяців 2016 року, складені з порушенням вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість.

Відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах. Первинні документи складені між ТОВ «Інтер-Запоріжжя» та ПП «ОСОБА_3 Дістрібюшн» складені всупереч вимогам діючого законодавства.

Отже, ТОВ «Інтер-Запоріжжя» документально не підтверджено факту придбання від ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" товарів (висівки пшеничні) в розумінні вимог Податкового кодексу України.

Задекларовані господарські операції ТОВ «Інтер-Запоріжжя» із придбання товару (висівки пшеничні) у ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" не відбулися у дійсності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлені обставини справи дають підстави для висновку про те, що дані бухгалтерського та податкового обліку сформовані позивачем по взаємовідносинам з ТОВ «ОСОБА_3 Дістрібюшн» за відсутністю реально вчинених господарських операцій та на підставі первинних документів, які не можливо вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою.

При цьому, нереальність придбання ТОВ «Інтер-Запоріжжя» товарів (висівки пшеничні) у ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" та неправомірність документального оформлення даних взаємовідносин, що фактично не здійснювалися, по суті засвідчує безоплатне його одержання.

За поясненнями представника позивача, товар (висівки пшеничні), ідентичний задекларованому ТОВ «Інтер-Запоріжжя» по взаємовідносинах із ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн" був реалізований наступним підприємствам: ТОВ «Куйбишевська птахофабрика» (код 00428494), ТОВ «Птахофабрика Зарічна» (код 03572808), ТОВ «Татіс» (код 31575227), ТОВ «Агрофірма «Дніпропетровська» (код 33021106), ТОВ «Марганецька Птахофабрика» (код 30791702), ТОВ «Птахофабрика Россія» (код 05387914) (а.с.55-235, т.6).

Отже, фактично мала місце реалізація товару (висівки пшеничні), джерело походження якого не встановлене. Наявність факту реалізації товару (висівки пшеничні) - є свідченням набуття ТОВ «Інтер-Запоріжжя» у власність (безоплатного отримання товару), без наявності первинних документів складених відповідно чинного законодавства, які опосередковують таке отримання.

Таким чином, ТОВ «Інтер-Запоріжжя» фактично отримав актив у вигляді товару (висівки пшеничні) дійсне джерело походження якого невідоме. Отримання ТОВ «Інтер-Запоріжжя» безоплатних товарів підтверджує збільшення економічних вигод підприємства.

Відтак, суд погоджується з позицією контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства при відображенні взаємовідносин з ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн", а саме п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, та п.5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 щодо заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 на загальну суму 1850705грн.

Стосовно безнадійної заборгованості за отриманий та не оплачений това, за якою минув строк позовної давності.

На стор. 12, 25 Акту перевірки (т.1) перевіряючими зроблено висновок про не включення до складу інших доходів суми безповоротної фінансової допомоги у вигляді безнадійної заборгованості за товар отриманий та не оплачений, за якою минув строк позовної давності на загальну суму 16667746,00грн (2013 рік) та 2149032грн. (2015-2016 рр.). Такі висновки засновані на тому, що ТОВ «Інтер-Запоріжжя» не отримувало товар від ТОВ «ОСОБА_2 Компані», ПП «ОСОБА_3 Дістрібшн» та ТОВ «Завод олійних культур «Агро-Альянс», а отже такий товар є активом у вигляді товару невідомого походження.

Щодо безнадійної заборгованості за отриманий та не оплачений товар, за якою минув строк позовної давності на суму 1667746грн., то такі висновки перевіряючих засновані на висновках попередньої позапланової документальної виїзної перевірки, які зафіксовані в акті перевірки № 87/08-26-22-01/24912705 від 29.10.2014. На даний час податкові повідомлення-рішення, які прийняті на підставі зазначеного акта перевірки визнані протиправними та скасовані постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 по справі № 808/1745/15.

Щодо безнадійної заборгованості за отриманий та не оплачений товар, за якою минув строк позовної давності на суму 2149032грн. (2015-2016рр.), то в матеріалах перевірки відсутня така інформація.

Щодо безповоротної фінансової допомоги (грошових коштів, які надійшли на рахунок платника в рахунок оплати за висівки, по яких встановлено відсутність фактичного придбання товарів (висівок).

На стор.13-18 акту перевірки перевіряючими зроблено висновок про не включення до складу інших доходів суми безповоротної фінансової допомоги на загальну суму 341432грн. від таких контрагентів: ТОВ "Куйбишевська птахофабрика", ТОВ "Птахофабрика Зарічна", ТОВ "Татіс", ТОВ "Агрофірма "Дніпропетровська", ТОВ "Марганецька Птахофабрика", ТОВ "Птахофабрика Россія". Такі висновки засновані на тому, що за думкою перевіряючих, ТОВ "Інтер-Запоріжжя" не отримувало товар від ТОВ "ОСОБА_2 Компані", а тому не могло продавати цей товар зазначеним вище контрагентам. А кошти, які ТОВ "Інтер-Запоріжжя" отримувало в якості оплати товару, є безповоротною фінансовою допомогою.

Такі висновки є неправомірними на підставі вищезазначених висновків суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також надані відповідачем детальні розрахунки податкових зобов'язань по спірним податковим повідомленням-рішенням (а.с.48, 110, т.9) суд приходить до висновків що:

податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2017 про завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 557756 грн. є правомірним та скасування не підлягає;

податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2017 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1173520 грн. та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 80337,90 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) визнається судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2017 є протиправним та підлягає скасуванню частково в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 145886 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 115157 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 30729 грн.

2. Щодо податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Запорізькій області від 02.03.2017 №, №, №.

В акті перевірки від 07.02.2017 зазначено, що ТОВ "Інтер-Запоріжжя" здійснює діяльність з оптової торгівлі кормами та вітамінними добавками (які імпортуються) птахофермам. Підприємство здійснює імпорт кормів, вітамінних добавок, ветеринарних препаратів, вакцин з Франції, Німеччини, Бельгії, Словенії, Австрії, Великої Британії, Нідерландів. Також підприємством здійснюються експортні операції продукції птахофабрик (яйця свійських птахів) до АРК, Грузії, Сирії, ОАЕ, Іраку. На підприємстві здійснювались відрядження.

Проведеним аналізом первинних документів ТОВ "Інтер-Запоріжжя" (авансових звітів, документів, доданих до них та інших) перевіркою встановлено, що термін відрядження не збігається з терміном, що вказано у запрошенні сторони, що приймає, а саме:

- згідно авансових звітів №2 від 08.01.2015, №3 від 08.01.2015 термін відрядження вказано з 24.12.2014 по 06.01.2015, а у запрошенні сторони, що приймає, вказано лише січень 2015 року;

- в авансових звітах №280 від 01.07.2015, №296 від 09.07.2015, №297 від 09.07.2015, №333 від 28.07.2015, №337 від 30.07.2015, №338 від 30.07.2015, №378 від 21.08.2015, №379 від 21.08.2015, №385 від 25.08.2015, №435 від 15.09.2015 не підтверджено зв'язок з господарською діяльністю ТОВ "Інтер-Запоріжжя", так як відсутня діяльність з країнами, що зазначені у відрядженнях, відсутні договори (контракти) з нерезидентами.

- до авансових звітів №82 від 23.02.2015, №72 від 18.02.2015, №507 від 23.10.2015, №497 від 19.10.2015, №592 від 01.12.2015, №522 від 03.11.2015, №26 від 29.01.2016, №513 від 26.08.2016, №512 від 26.08.2016, №476 від 14.07.2016, №410 від 11.07.2016 не надані запрошення сторони, що приймає працівника, якого відрядило підприємство, відсутня діяльність з країнами, що зазначені у відрядженнях, відсутні договори (контракти) з нерезидентами, згідно з технічним завданням мета даних відряджень пошук нових партнерів, а фактично відсутні документи, які підтверджують результати пошуку нових партнерів.

- не надано документів, що засвідчують участь відрядженої особи (згідно з вказаними вище авансовими звітами) в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця. Також, для перевірки ТОВ "Інтер-Запоріжжя" не надано перекладу з іноземної мови запрошень та підтвердних документів, що підтверджують витрати понесені працівником та відшкодовані підприємством.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою констатовано відсутність зв'язку вищезазначених відряджень з господарською діяльністю підприємства.

Перевіркою встановлено не утримання і не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 225368,40 грн. та військового збору - 17726,90 грн.

Крім того перевіркою встановлено, що ТОВ "Інтер-Запоріжжя" в порушення вимог підпункту 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 37600,95 грн.

Також, враховуючи вищевикладене, ТОВ "Інтер-Запоріжжя" порушено вимоги п. 161 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 17726,90 грн.

Перевіркою правильності заповнення податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за перевіряємий період встановлено порушення вимог п. 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та розділу III "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" в частині не відображення в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) з зазначенням виплати за ознакою 126 "додаткове благо" за І квартал 2015 року, III квартал 2015 року, IV квартал 2015 року, І квартал 2015 року та І квартал 2016 року, III квартал 2016 року.

За висновками перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області сформовані та вручені ТОВ "Інтер-Запоріжжя" податкові повідомлення-рішення від 02.03.2017 №, №, №.

За поясненнями представника позивача, отриманими в ході розгляду справи, з'ясовано, що працівники ТОВ "Інтер-Запоріжжя" періодично направляються у відрядження, в тому числі і закордонні для досягнення цілей та мети діяльності товариства.

У перевіряємий період у закордонні відрядження були направлені працівники позивача, зокрема головний консультант ОСОБА_7, виконавчий директор ОСОБА_8, заступник директора з комерційних питань ОСОБА_9

На підтвердження перебування вказаних осіб у трудових відносинах з ТОВ "Інтер-Запоріжжя" судом досліджено копії наказів, протоколи загальних зборів тощо (а.с.114-118 т.5).

Перебування вказаних осіб у закордонних відрядженнях підтверджена авіаквитками та рахунками з готелів, а також наданими суду копіями закордонних паспортів, в яких вказано відмітки про перетин кордону країн перебування.

Також судом досліджено детальну інформацію стосовно відрядження посадових осіб: звіти про відрядження, розпорядження/технічні завдання, запрошення з перекладом, угоди та договори, що були укладені за результатом вказаних відряджень (а.с. 194-267, т.2; т.3; а.с.1-114, т.4; а.с.119-155, т.5, а.с.36-263, т.7; а.с.1-233, т.8).

Досліджені судом документи в повній мірі підтверджують зв'язок відряджень з господарською діяльністю позивача, при цьому відповідачем не надано конкретних доказів та пояснень їх несумісності.

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21); оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (46.33); оптова торгівля фармацевтичними товарами (46.46); оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (46.69); оптова торгівля хімічними продуктами (46.75); інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (47.19) (а.с.15-16, т.1).

За редакцією статуту підприємства від 2014 року, що діяв до моменту внесення змін та реєстрацію нової редакції від 2017 року, зокрема, у ст.4 міститься перелік предмету (напрямків) діяльності товариства.

Так, ст.4 статуту включає 80 напрямків діяльності підприємства, окрім того, ч.2 вищевказаної статті Статуту встановлено право на розповсюдження діяльності товариства на територію України і за кордон та право товариства самостійно здійснювати зовнішньоекономічну діяльність в будь-якій сфері (а.с.81-87, т.5).

Згідно із пп. 170.9.1. Податкового кодексу України не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об'єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов'язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Сума добових визначається в разі відрядження:

у межах України та країн, в'їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами;

до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження за наявності документальних доказів перебування особи у відрядженні (відміток прикордонних служб про перетин кордону, проїзних документів, рахунків на проживання та/або будь-яких інших документів, що підтверджують фактичне перебування особи у відрядженні).

Відтак суд не вбачає порушень зі сторони позивача у вигляді не утримання і не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 225368,40 грн. та військового збору - 17726,90 грн.; вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України щодо несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 37600,95 грн.; вимог п. 161 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 17726,90 грн.

Враховуючи викладене, у ТОВ "Інтер-Запоріжжя" відсутній обов'язок нарахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період, що підлягав перевірці. З огляду на вказане, неправомірним є і нарахування пені та штрафної санкції за вказаними зобов'язаннями.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 02.03.2017 №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням відповідача, суд виходить з приписів ч. 2 ст.2 КАС України, відповідно до яких встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч.2 ст.77 КАС України).

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1). Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності(ч.3).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ "Інтер-Запоріжжя"

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 40652,06грн., що підтверджується платіжним дорученням №1038 від 29.05.2017 (а.с.3, т.1).

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог судовий збір у розмірі 28793,85 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська/ОСОБА_1, буд.39/6, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.03.2017 №, №, №, №, №; від 22.05.2017 №, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 02.03.2017 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1173520 (один мільйон сто сімдесят три тисячі п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 80337 (вісімдесят тисяч триста тридцять сім) грн. 90 коп. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 22.05.2017 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 145886 ( сто сорок п'ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 00 коп., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 115157 (сто п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят сім) грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 30729 (тридцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн. 00 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 02.03.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 485131 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч сто тридцять одна) грн. 65 коп., в тому числі за податковими зобов'язаннями у сумі 225368 (двісті двадцять п'ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 40 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 182589 (сто вісімдесят дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп., сумою пені - 77174 (сімдесят сім тисяч сто сімдесят чотири) грн.16 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 02.03.2017 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп. за платежем податок з доходів фізичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 02.03.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з військового збору, пені у розмірі 34264 (тридцять чотири тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 51 коп., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 17726 (сімнадцять тисяч сімсот двадцять шість тисяч) грн. 90 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 10468 (сто чотири тисячі шістдесят вісім) грн.91 коп., за сумою пені - 6068 (шість тисяч шістдесят вісім) грн. 70 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська/ОСОБА_1, буд.39/6, ) судовий збір у розмірі 28793 (двадцять вісім тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 85 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02.07.2018.

Суддя І.В. Садовий