Справа № 161/410/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3148/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Луцьку на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2018 року (головуючий суддя Олексюк А.В., м.Луцьк, проголошено 12:48:34) у справі № 161/410/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м.Луцьку рядового поліції Костюкевича Вадима Олександровича, Управління патрульної поліції у м.Луцьку про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом інспектора Управління патрульної поліції у м.Луцьку рядового поліції Костюкевича Вадима Олександровича, Управління патрульної поліції у місті Луцьку, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №250227 від 29 грудня 2017 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 покликався на те, що інспектором Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядовим поліції Костюкевичом В.О. винесено постанову серії ЕАА № 250227 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. З даною постановою позивач був незгідний, вважає її незаконною, оскільки вона не відображає дійсних обставин справи, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту, процедури складання.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2018 року позов задоволено, постанову серії ЕАА № 250227 від 29 грудня 2017 року винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядовим поліції Костюкевичем Вадимом Олександровичем у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень визнано протиправною та скасовано, провадження в справі про притягнення закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління патрульної поліції у м.Луцьку подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги Управління патрульної поліції у м.Луцьку покликається на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1, здійснювався обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає наведені в позовні заяві факти надуманими, та такими, що не відповідають дійсності, а доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржені постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні позивачем надано не було. Відтак, апелянт вважає, що суд першої інстанції у оскарженому судовому рішенні прийшов до помилкових висновків стосовно оцінки обставин справи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з'явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивач, ОСОБА_1, до початку розгляду справи по суті надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить слухати справу без його особистої участі, та відхилити апеляційну скаргу, оскільки вважає доводи, викладені у ній, непереконливими та непідтвердженими відповідними доказами, .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29 грудня 2017 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядовим поліції Костюкевичом В.О. винесено постанову серії ЕАА № 250227 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Зі змісту вказаної постанови судом з'ясовано, що 29 грудня 2017 року о 05:41 год. по вул. Привокзальна, 1 в м. Луцьку Волинської області позивач, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21154, реєстраційний номер НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2. б Правил дорожнього руху України. Водночас, судом першої інстанції в судовому засіданні було встановлено, що відповідач допустив помилку при зазначенні місця вчинення правопорушення, оскільки керуючи автомобілем позивач рухався в сторону ТРЦ «Промінь» та був зупинений інспектором навпроти будинку № 31 по пр. Грушевського, що заперечувалось відповідачем.

Позивач не погоджувався з рішенням відповідача, відтак звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що обов'язок доказування в цих справах покладається на відповідача, а оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком з огляду на наступні обставини справи.

Як уже згадувалось вище в оскарженій постанові відповідач зазначає про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, в оскаржені постанові зазначено, що позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2. б Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Разом з тим, з матеріалів справи судом не встановлено, а відповідачем не подано жодних допустимих доказів, які б підтверджували (фіксували) факт вчинення позивачем правопорушення та обґрунтовували висновки відповідача, викладені у змісті оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому суд зазначає, що сам опис обставин вчинення правопорушення у постанові, без підтвердження відповідними доказами не доводить факту вчинення особою такого правопорушення.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Луцьку залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2018 року у справі № 161/410/18- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.