Справа № 815/2402/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2402/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправними дії щодо зняття з реєстрації місця проживання., -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Департаменту з надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо зняття 28.03.2018 року з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в квартирі № 60, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок № 47;

зобовязати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 в квартирі № 60, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок № 47.

Ухвалою від 29.05.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

20.06.2018 року (вх. № 17446/18) представником позивача подано до канцелярії суду заяву про закриття справи, в обґрунтування якої зазначено, що предметом спірних правовідносин у даному позові також є приватноправовий спір стосовно права проживання у квартирі, а тому він підлягає розгляду за правилами ЦПК.

У судовому засіданні 20.06.2018 суд поставив на обговорення питання про закриття провадження у справі, враховуючи, що спірні правовідносини не є публично-правовими, а мають ознаки приватноправових відносин.

Так, під час судового розгляду справи представником позивача підтримано заяву про закриття справи, представник відповідача проти задоволення заяви про закриття провадження у справі не заперечував.

Суд вирішуючи питання про закриття провадження у справі звертає увагу на наступне.

У відповідності до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У частині третій статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Згідно з пунктами 1, 2 частин першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Кодекс адміністративного судочинства України містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?л;…Ц?в; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &йн;…Ц?а;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3, спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, яке знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок № 47, кватира № 60.

Так, позивач оскаржує дії Департаменту з надання адміністративних послуг Одеської міської ради, що виразилися у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в квартирі № 60, що в свою чергу перешкоджає в користуванні позивачем його майном., яке розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок № 47. Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на майно за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок № 47, кватира № 60, вимоги ж до Департаменту з надання адміністративних послуг Одеської міської ради є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Слід зазначити, що зазначена позиція щодо юрисдикції відповідних спорів висловлена в постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18).

Згідно із приписами частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 132, 238, 248, 250, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправними дії щодо зняття з реєстрації місця проживання.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6 повернути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), за адресою: АДРЕСА_1, 65025), судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.), який було сплачено на рахунок №4005 за квитанцією № 0.0..2 від 21.05.2018р. на карту Приватбанку 5168 7551 1120 1568, з якої здійснено оплату.

Розяснити позивачу, що дані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому положеннями ст.256 КАС України

Ухвала може бути оскаржена у порядку та в строк відповідно положень ст.ст.294, 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.06.2018 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.