Справа № 826/11338/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

25 червня 2018 року № 826/11338/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Морозовій Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаЗакарпатської митниці ДФС Міністерство оборони України
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
за участю:
представника позивача Кондратенко Т.М.;

представника відповідача Дорофеєва Л.М.;

представника третьої особи Дорожинська А.Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач або ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС (далі також відповідач або митниця), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (далі також третя особа або Міноборони), в якій просив:

1. Визнати бездіяльність Закарпатської митниці ДФС, що полягала у неналежному розгляді заяви про припинення митного режиму транзиту, ОСОБА_1 , від 12 липня 2017 року протиправною.

2. Зобов`язати Закарпатську митницю ДФС припинити митний режим транзиту відповідно до частини 8 статті 102 Митного кодексу України щодо транспортного засобу «Land Rover LJ Discovery» кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був ввезений мною через митний пост «Чоп-Захонь» Закарпатської митниці ДФС, згідно статті 381 Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що транспортний засіб втрачений внаслідок аварії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки митниця по суті не розглянула та проігнорувала заяву позивача про припинення митного режиму транзиту автомобіля, який знаходиться в зоні АТО, отже проявила протиправну бездіяльність, чим порушила права та законні інтереси позивача.

Представник відповідача, заперечуючи проти позовної заяви, вказав на відсутність з боку відповідача оскаржуваної бездіяльності, оскільки заява позивача була розглянута, в результаті чого йому повідомлено про відсутність підстав для розгляду питання щодо припинення (завершення) митного режиму транзиту відповідного автомобіля, оскільки позивачем не додано до заяви жодного документа, який би вказував на знищення, повне або безповоротне пошкодження, втрату або зіпсування автомобіля.

Третя особа письмових пояснень по суті спору суду не подала. У судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається зі змісту позовної заяви та з`ясовано в ході судового розгляду, що не заперечується іншими учасниками справи, 27.11.2014 через пункт пропуску «Чоп» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб «Land Rover LJ Discovery» кузов № НОМЕР_1 (далі також транспортний засіб), з метою транзиту (особисте використання) та одразу передав його в експлуатацію благодійного фонду «АСАП ЕМС Хотабич».

У подальшому, у 2016 році вказаний транспортний засіб був переданий благодійним фондом «АСАП ЕМС Хотабич» в тимчасову експлуатацію військовій частині-польова пошта НОМЕР_3 . Наказом командира військової частини-польова пошта В2102 № 156 від 29.12.2017 транспортний засіб введено в експлуатацію, присвоєно військовий номерний знак НОМЕР_4 та тимчасово зареєстровано в ВІБДР Донецькому ЗВ ВСП м. Краматорська (обліковий талон № 2102/02 від 30.12.2016). Наведене підтверджується листом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_3 від 23.01.2017 № 42/77.

Згідно з листом військової частини НОМЕР_5 від 20.04.2018 № 482 транспортний засіб використовується військовою частиною НОМЕР_5 м. Часів Яр Донецької області.

Також, як вбачається зі змісту листа начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України генерал-майора І.Л.Криштуна від 10.05.2018 № 306/4/2816 відповідно до акту технічного стану № 47 від 19.12.2016, наданого під час обліку у підрозділі ВІБДР, автомобіль технічно справний та наданий військовій частині, як благодійна (волонтерська) допомога благодійним фондом «АСАП ЕМС Хотабич».

Оскільки транспортний засіб з моменту в`їзду та до цього часу знаходиться в зоні АТО, отже перебуває під ризиком під час бойових дій, що є обставинами непереборної сили, а також переобладнаний під машину швидкої допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою від 12.07.2017 про завершення митного режиму транзиту згідно зі статтею 102 Митного кодексу України.

За результатом розгляду заяви позивача від 12.07.2017 про завершення митного режиму «транзит», митницею було прийнято рішення про відсутність підстав для розгляду питання щодо припинення (завершення) митного режиму стосовно транспортного засобу, оскільки додані до заяви документи не містять підтвердження знищення, повного та безповоротного пошкодження, втрати або зіпсування транспортного засобу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, про що повідомлено позивачу листом від 24.07.2017 № 872/37/07-70-18.

Вважаючи таку відповідь відповідача протиправною бездіяльністю по нерозгляду та ігноруванню заяви про припинення митного режиму «транзит» транспортного засобу, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням представників сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді у відкритому судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуваннях усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 58, 60 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі також - Кодекс), транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі; транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно зі статтею 90 Кодексу, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування (частина перша статті 93 Кодексу).

Транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим транзиту, можуть піддаватися операціям з технічного обслуговування та ремонту, потреба в яких виникла під час перебування їх на митній території України (частина друга статті 93 Кодексу).

Статтею 95 Кодексу встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів) (частина друга статті 95 Кодексу).

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем порушені наведені законодавчі вимоги, зокрема: по-перше, порушені строки транзитних перевезень; по-друге, транспортний засіб був ввезений позивачем на митну територію України в режимі транзиту для особистого використання, проте переданий ним для використання в зону АТО, а також був переобладнаний.

Відповідно до частини першої, четвертої, п`ятої, шостої статті 102 Кодексу, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення (частина перша).

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

За приписами частини восьмої статті 102 Кодексу, митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначає Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі також Порядок).

Згідно з пунктом 2 розділу VIII Порядку, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (пункт 3 розділу VIII Порядку).

Документи (рішення, акти, довідки тощо), що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, що мали місце за межами митної території України, мають бути засвідчені на території, де мала місце така аварія чи обставина непереборної сили згідно з вимогами законодавства відповідної країни (пункт 4 розділу VIII Порядку).

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (пункт 5 розділу VIII Порядку).

Відповідно до положень пункту 6 розділу VIII Порядку, у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом із заявою подаються, зокрема, документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.

Заява розглядається митним органом, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, протягом п`яти робочих днів з дати її подання.

Розгляд заяви проводиться з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків, документів, наданих заявником та отриманих від іншого митного органу (якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу), та результатів проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, безпосередньо митним органом, під контролем якого перебувають ці товари, транспортні засоби. Під час розгляду заяви митним органом враховується інформація (за наявності), надана іншими державними органами, митними або правоохоронними органами іноземних держав.

За результатами розгляду заяви щодо факту аварії чи дії обставин непереборної сили керівник митного органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, виносить відповідне рішення згідно Кодексу.

Рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

У разі прийняття рішення про відмову у припиненні (завершенні) митного режиму митний орган зобов`язаний невідкладно письмово повідомити заявника про причини і підстави такої відмови (пункт 8 розділу VIII Порядку).

Разом з тим, виходячи з наведеного, суд не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що оскільки транспортний засіб з моменту в`їзду та до цього часу знаходиться в зоні АТО, то перебуває під ризиком під час бойових дій, що є обставинами непереборної сили, оскільки позивач добровільно та свідомо, всупереч положень Кодексу, передав транспортний засіб для експлуатації в зоні АТО благодійному фонду «АСАП ЕМС Хотабич», який в подальшому передавав його військовим частинам та переобладнував під машину швидкої допомоги. Отже, наведені обставини не можна віднести до обставини непереборної сили.

Окрім того, як вбачається судом з матеріалів справи та з`ясовано в ході судового розгляду, у позивача відсутні будь-які документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили стосовно транспортного засобу. У той же час, в матеріалах справи наявні абсолютно протилежні докази, які свідчать про фізичну наявність та справність транспортного засобу, а також його експлуатацію як на час подачі позивачем заяви до відповідача, так і на час розгляду даної справи по суті.

Виходячи з наведеного в сукупності, а також зважаючи на положення пункту 6 розділу VIII Порядку, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність з його боку оскаржуваної бездіяльності, враховуючи також ту обставину, що позивачу в межах законодавчо визначеного строку була надана відповідь за його заявою.

Також, за результатом системного аналізу наведених норм та обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для припинення (завершення) митного режиму транзиту транспортного засобу, ввезеного позивачем на митну територію України 27.11.2014 з метою транзиту (особисте використання).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текс рішення складено 27.06.2018.

Суддя П.О. Григорович