Справа № 334/8514/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.06.2018
Справа № 334/8514/16-а
Провадження № 2-а/334/19/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Адаменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0268/11205/16 від 06.12.2016 року,

в с т а н о в и в :

15.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС, про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0268/11205/16 від 06.12.2016 року.

.В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що постановою в.о. начальника Запорізької митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0268/11205/16 від 06.12.2016 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Вважає постанову незаконною, оскільки під час розгляду справи підприємством ТОВ "Логіст-Хім" до Запорізької митниці ДФС було надано всі документи, надання яких є обов`язковим за ч.2 ст. 53 МК України. Жодної неправдивої відомості митна декларація та надані документи Запорізькій митниці ДФС не містять.

Правопорушення та адміністративну відповідальність за їх вчинення визначено нормативно-правовими актами, через яких Кодекс України про адміністративні правопорушення та Митний кодекс України, які містять перелік діянь, класифікованих як правопорушення, та встановлюють порядок застосування адміністративних стягнень.

Посилається на те, що стаття 485 МК України встановлює, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення.

Стаття 485 МК України визнає адміністративним правопорушенням дії, які спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації:

- неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги 9з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару,

- неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості,

- або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів,

- а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відсутність в митній декларації та в документах відомості, яка є неправдивою, унеможливлює притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України, оскільки неправдива відомість є складовою правопорушення. За її відсутності не має складу правопорушення за ст. 485 МК України. Передбачені ч.2 ст. 53 МК України документи також були надані в повному обсязі. Надання органу доходів і зборів передбачених законодавством документів і відомостей, необхідних для виконання митних формальностей, унеможливлює притягнення її до відповідальності за ст. 485 МК України.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил 0268/11205/16 від 06.12.2016 року.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечення проти позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

15.12.2017р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 р., згідно якого КАС України викладено в новій редакції.

Згідно п. п. 10 п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 3 КАС України адміністративне судочинство встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 529 ч.1 Митного кодексу України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.530 Митного кодексу України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Відповідно до статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З постанови в справі про порушення митних правил від 06.12.2016 року № 0268/11205/16, вбачається, що 06.09.2016 року на митному посту "Запоріжжя-Центральний" Запорізької митниці ТОВ "ЛОГІСТ-ХІМ" до митного оформлення було подано митну декларацію типу IM40ДЕ № №112050000/2016/016025 (Імпорт, випуск для вільного обігу) на товари «насоси дозувальні, частини до дозувальних насосів, клапани, цифрові схеми, приладдя для вимірювання та інше» загальною вагою 333 кг., вартістю 22321,34 Євро, відправником зазначених товарів є компанія «SEKO Sieta S.r.l.» Piata 1 Mai, Nr.4- 5400141, Cluj-Napoca, Румунія.

З метою здійснення митного оформлення, ТОВ "ЛОГІСТ-ХІМ" було подано наступні документи:накладна № НОМЕР_1 від 25.08.2016 року; інвойс від 23.08.2016 року № 5984; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25.03.2016 року № 16252/IM та додатків до контракту № 2 від 02.06.2016 року та № 3 від 04.07.2016 року.

При здійсненні митного контролю правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, відповідно до ч.1 ст. 266 МК України, ч.2 ст. 264 та ч.3 ст. 69 було направлено електронне повідомлення про надання передбачених законодавством документів і відомостей необхідних для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення.

Декларантом ТОВ "ЛОГІСТ-ХІМ" додатково були надані каталоги виробника, описи товару, листи виробника щодо товару, технічна довідка ТС5984, в якій зазначено більш детальний опис та призначення товару.

За результатами здійснення контролю правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД, 08.09.2016 року було винесено рішення про визначення коду товару № КТ-162-2016.

Рішення № КТ-162-2016 прийнято на підставі: Закону України "Про митний тариф України" від 19.09.2013 року № 584-VII: - УКТЗЕД: Основні правила інтерпретації класифікації товару № 1, 6: приміток до груп 84, 85, 90; пояснень до товарної позиції 8481, 8542, 8538, 9025 УКТЗЕД, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року № 401; технічної довідки ТС5984, опису товару б/н.

Відповідно до рішення від 08.09.2016 № КТ-162-2016, товари заявлені за МД №112050000/2016/016025, а саме товар № 2 «комплекти нагнітальних клапанів», заявлений за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 (ставка мита 0%) повинен класифікуватись за кодом УКТЗЕД НОМЕР_3 (ставка мита 0%); товар № 5 «цифрові схеми», заявлений за кодом УКТЗЕД НОМЕР_4 (ставка мита 0%) повинен класифікуватись за кодом УКТЗЕД НОМЕР_5 (ставка мита 4%); товар № 9 «датчик температури», заявлений за кодом УКТЗЕД НОМЕР_6 (ставка мита 10%) повинен класифікуватись за кодом УКТЗЕД НОМЕР_7 (ставка мита 10%).

При здійсненні митного оформлення товару № 5 «цифрові схеми» за кодом УКТЗЕД НОМЕР_4, сума митних платежів яка підлягає сплаті становить 9914,71 грн. (мито -0,00 грн., ПДВ 9914,71 грн.), а відповідно у разі декларування товару за кодом УКТЗЕД НОМЕР_5, сума митних платежів, яка підлягає сплаті становить 12294,23 грн. (мито 1982,94 грн., ПДВ 10311,29 грн.).

Різниця митних платежів становить 2379,52 грн.

Постановою у справі про порушення митних правил зафіксовано, що таким чином, декларантом ТОВ "ЛОГІСТ-ХІМ" ОСОБА_1 з метою неправомірного звільнення від сплати платежів було заявлено в митній декларації № 112050000/2016/016025 неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

За результатами розгляду справи про порушення митних правил 06.12.2016 року Запорізькою митницею ДФС у відношенні гр. ОСОБА_1 винесено постанову № 0268/11205/16, якою визнано її винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 7138,56 грн.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України є наявність в діях правопорушника вини у формі прямого умислу.

За змістом ст. 485 МК України склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює обовязкове подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного кодексу України, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання Митного кодексу України та інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.ч. 1, 2 ст. 1 Митного кодексу України).

Як визначено пунктами 23, 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 3 Митного кодексу України визначено, що порядок переміщення через митний кордон товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов'язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Митна справа є складовою зовнішньополітичної і зовнішньоекономічної діяльності України. У митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації та кодування товарів, єдиної форми декларування експорту та імпорту товарів, митної інформації, інших міжнародних норм і стандартів.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (пункт 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Аналіз наведеного визначення дає підстави вважати, що митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому, виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і які мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Відповідно до частини пятої статті 255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з частиною першою статті 266 Митного кодексу України декларант зобов'язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

При цьому, суд зазначає, що аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення лише за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Суд також враховує правову позицію Верховного суду України за якою йдеться про те, що за змістом статті 313 Митного кодексу України класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, визначених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), є виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує (стаття 69 Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України та на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України декларант - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 265 Митного кодексу України декларантом має право виступати особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів юридично значущі дії від свого імені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 № 8 "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони (договору) є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, в даному випадку сам по собі факт зазначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

У звязку з цим, у відповідача не було підстав, з урахуванням положень ст. 69 МК, для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

У даному випадку мав місце складний випадок класифікації товару, що фактично підтверджується тим, що на етапі контролю правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення виникли суперечності, щодо положень УКТ ЗЕД, для вирішення цих суперечностей, ОСОБА_1 надала додаткову інформацію, а саме каталоги виробника, описи товару, листи виробника щодо товару, технічну довідку ТС5984, в якій зазначено більш детальний опис та призначення товару.

Відсутній факт того, що прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих ОСОБА_1 недостовірних документів, наданої недостовірної інформації та/або внаслідок неподання ним всієї наявної інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відповідачем не наведено обставин та не надано достатніх доказів, які доводять вину позивача у внесенні до митної декларації завідомо неправдивих відомостей щодо коду товару з метою ухилення від сплати митних платежів.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України.

Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявності у позивача мети на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу, а тому є необґрунтованою, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст. ст.20, 77, 139, 242, 244-246 КАС України, ст.69, 485, 531 МК України, ст.ст.268, 287-289 КУпАП України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0268/11205/16 від 06.12.2016 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0268/11205/16 від 06.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 7138,56 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.О.Ісаков