Справа № 815/2457/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2457/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Мессем до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.01.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Мессем до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.01.2018 року.

Згідно позовних вимог позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 10.01.2018 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

11.06.2018 року за вх..№ 12381/18 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

У судовому засіданні 19.06.2018 року було відкладено розгляд справи по суті у звязку із неявкою позивача у судове засідання, визнано неявку позивача без поважних причин.

19.06.2018 року об 11 год. 44 хв. за вх. №ЕП/3450/18 від представника позивача надійшло клопотання про оголошення перерви у засіданні у справі.

20.06.2018 року за вх..№ 17540/18 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

20.06.2018 року за вх..№ 17541/18 від представника позивача надійшла заява про надання доказів понесення судових витрат протягом пяти днів після ухвалення судового рішення.

Розгляд справи по суті призначено на 27.06.2018 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25.10.2017 року позивачем ТОВ «Мессем» було складено податкову накладну №6 та направлено її 15.11.2017 року о 21 год. 20 хв. на реєстрацію в ЄРПН. Зареєстровано дану накладну було о 23 год. 3 хв. 15.11.2017 року. У звязку із несвоєчасною подачею позивачем податкової накладної ГУ ДФС в Одеській області було проведено камеральну перевірку, за результатами якої встановлено порушення ст.ст. 192, 201 Податкового кодексу України та винесено податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року №. Позивач вважає дане податкове-повідомлення рішення протиправним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. На думку позивача, відповідачем невірно застосовано норми права, а саме норми Податкового кодексу України, Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України №233 від 10.04.2008 року, Постанови КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних». Крім того, на думку позивача, відповідачем невчасно подано відповідь на скаргу позивача щодо нереєстрації податкової накладної, наслідком чого є автоматична реєстрація такої накладної. Зважаючи на це, позивач просив адміністративний позов задовольнити повністю.

11.06.2018 року за вх..№ 12381/18 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно зазначеного відзиву, відповідач не погоджується із твердженнями позивача та вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству. Так, представник відповідача наголошує на тому, що відповідач діяв у чіткій відповідності до ст..192, 201, 120-1 Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246, а саме п. 3 вищезазначеного Порядку. У звязку із цим просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю МЕССЕМ до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 25.10.2017 р. позивачем було складено податкову накладну №6 від 25.10.2017 р. (а.с.15).

15.11.2017р. о 21 год. 20 хв. її було направлено на реєстрацію в ЄРПН (а.с.16).

15.11.2017 року позивачем було отримано повідомлення про отримання звітності, що свідчить про те, що податкова накладна була доставлена в поштову скриньку ДФС України 15.11.2017 р. о 22 год. 58 хв. (а.с. 17).

Пізніше 15.11.2017 року о 23 год. 03 хв. 45 сек. на адресу Позивача надійшла квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 23). За результатми обробки податкової накладної документ прийнято не було з причини нереєстрації податкової накладної протягом операційного дня з 0 год. до 23 год. останнього операційного дня.

17.11.2017 року Позивачем була направлена Скарга на відмову в реєстрації податкової накладної (а.с. 24-25).

26.11.2017 року, після закінчення граничного строку реєстрації податкової накладної позивач повторно подав на реєстрацію ту саму податкову накладну і її одразу було зареєстровано (а.с. 26)

13.12.2017р. Відповідачем на підставі п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в порядку ст.76 розділу II ПК України та п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 було проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕССЕМ» з питання своєчасності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), дата виписки якої припадає на 2017р..

За результатами камеральної перевірки було складено Акт №14163/15-32-12-12-40358596 від 13.12.2017 р. (а.с.30).

Не погоджуючись із висновками Акту, Позивач звернувся до Відповідача із запереченнями на Акт, в якому пояснив необґрунтованість висновків Акту перевірки, та просив за вказаним актом податкове повідомлення-рішення не виносити (а.с. 31).

28.12.2017 року за №13984/10/15-32-12-12-09 відповідачем було надано відповідь на заперечення на Акт перевірки, яким заперечення позивача від 19.12.2018 року було залишено без задоволення (а.с. 32-35).

10.01.2018 року за результатами проведення камеральної перевірки та на основі складеного Акту №14163/15-32-12-12-40358596 від 13.12.2017р. винесено податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено нарахування штрафних санкцій на загальну суму 45 283,30 грн. (а.с. 36-37).

20.02.2018 року позивачем подано скаргу на винесене податкове повідомлення-рішення № до ДФС України (а.с. 38-40).

20.04.2018 року за №13855/6/99-99-11-03-01-25 ДФС України прийнято Рішення про результати розгляду скарги, за результатами якої скаргу позивача було залишено без задоволення (а.с. 42).

У звязку із цим позивач для захисту своїх прав та інтересів звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Спірні правовідносини у сфері подачі та реєстрації податкових накладних регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних».

Так, згідно ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст..201.1 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до ст.. 201.10 Податкового кодексу України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Штрафні санкції за порушення строків реєстрації податкової накладної передбачені ст..120-1 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст.. 120-1.1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Також, згідно ст..201.10 Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Даним порядком є Постанова КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних». Згідно п. 2 зазначеного Порядку операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.

Відповідно до п. 3 Порядку операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Позивач у адміністративному позові вказує на той факт, що відповідачем протягом визначеного чинним законодавством граничного строку не було надано відповідь на скаргу позивача стосовно нереєстрації податкової накладної від 17.11.2017 року.

Відповідно до ст.. 56.9 Податкового кодексу України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

За таких обставин, позивач вважає, що скарга має бути задоволена, а, відповідно, податкова накладна має бути зареєстрована за датою первинної подачі, тобто 15.11.2017 року.

При цьому представник позивача у судовому засіданні взагалі не зміг обґрунтувати власну правову позицію, не зміг назвати чіткі підстави неправомірності винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та законні підстави його скасування.

Представник відповідача під час судового засідання пояснив, що вищезазначена скарга від 17.11.2017 року направлена на адресу Державної фіскальної служби України, яка не є стороною у справі, тому будь-яких заперечень з цього приводу він надати не може, оскільки є представником саме Головного управління ДФС в Одеській області, яка є самостійною юридичною особою.

На питання головуючого у справі стосовно того, чи були така бездіяльність ДФС України та взагалі рішення щодо неприйняття податкової накладної оскаржені у судовому порядку, представник позивача відповів, що судового оскарження не відбулось.

З приводу цього аргументу суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Нереалізація свого права на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів ні в якому випадку не може ставитись у провину органу владних повноважень.

Згідно ч.1, п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. У позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позовні вимоги, заявлені позивачем при зверненні до суду, відносяться лише щодо щодо прийняття ГУ ДФС в Одеській області податкового повідомлення-рішення від 10.01.2018 року №. Жодні позовні вимоги щодо правомірності винесення ДФС України рішення щодо неприйняття податкової накладної №6 від 10.01.2018 року відсутні. Окрім того, суд акцентує увагу, що ДФС України взагалі не була стороною у справі, а відтак суд не може надавати висновки щодо правомірності реєстрації ДФС України податкової накладної о 23 год. 03 хв. 15.11.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, суд дійшов висновку про те, що предметом спору є лише правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 10.01.2018 року №. Тому аргументи щодо можливої на думку позивача неправомірності діяльності ДФС України, яка у судовому порядку не встановлена, суд не приймає.

Також представник позивача наголошував на тому, що у законодавстві відсутні чіткі норми стосовно визначення дати та часу направлення податкової накладної на реєстрацію.

Представник відповідача у відзиві на позов та під час надання усних пояснень зазначив, що дата та час чітко встановлені нормами Податкового кодексу України та Постанови КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних».

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 201.10 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.

Згідно п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.

Відповідно до п. 3 Порядку операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Крім того, п. 11 розділу ІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №577 від 06.06.2017 року перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що податкова накладна надана о 21 год. 20 хв., а зареєстрованоо 23 год. 03 хв., тобто з дотриманням двох годин, як то передбачено Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами.

Крім того, суд вважає необхідним наголосити, що навіть якщо суперечливість виникає, вона не може ставитись в провину органу виконавчої влади, який лише реалізує право і не є законодавчим органом.

Положення Головного управління ДФС в Одеській області, затверджене Наказом ДФС №202 від 27.03.2017 року не містить жодних приписів щодо надання цьому органу законодавчих повноважень.

За таких обставин, суд не приймає і цей аргумент позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що позивачем не надано жодних обґрунтованих доводів на підтвердження власної правової позиції, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «МЕССЕМ» не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1, 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягується за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Мессем (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, 19; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.01.2018 року - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2018 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.