Справа № 287/13/18-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 287/13/18-а
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від "23" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі , -

суддя в 1-й інстанції - Винар Л.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Олевськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 23 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи. Вказав, що судом порушено права позивача у зв'язку з тим, що відповідачем не було надіслано копію відзиву, як це визначено законом, однак, суд першої інстанції на вказану обставину не звернув уваги. Водночас вказує, що матеріали справи не містять доказів вчинення порушення позивачем, склад адміністративного правопорушення відсутній, оскільки зупинка була вимушеною через несприятливі погодні умови.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2018 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 319668 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої позивач ОСОБА_3, 24.02.2018 року о 08 год. 45 хв. в м. Житомирі, по вул. В.Бердичівській, 43, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив п. 15.9 (ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною та з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина та склад адміністративного правопорушення є доведеним.

Колегія суддів з таким рішенням суду не погоджується виходячи з такого.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху затвердженої наказом МВС N 1395від 07.11.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП факт вчинення правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадові особи встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються:

- протоколом про адміністративне правопорушення;

- поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- поясненям потерпілих, свідків,

- висновком експерта;

- речовими доказами;

- показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- свідками;

- працюючим в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколу про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги позивача та стверджує, що мали місце обставини щодо порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме п. 15.9 (ґ) ПДР України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість, в супереч ч.2 ст. 77 КАС України відповідач не надав на вимогу суду апеляційної інстанції жодного доказу із переліку, передбачених ст.251 КУпАП якими підтверджувались обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та порушення п. 15.9 (ґ) ПДР України.

Відтак, матеріали справи не містять жодного належного доказу із переліку зазначених вище, яким підтверджуються обставини з приводу порушення позивачем п. 15.9 (ґ) ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Олевського районного суду Житомирської області від "23" березня 2018 р. скасувати.

Прийняти постанову, якою визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченого ч.1 ст.122 КУАП.

Скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 серії ВР №319668 від 24.02.2018року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "26" червня 2018 р.