Справа № 817/1227/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року м. Рівне №817/1227/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача:ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, відповідача: представник ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського обласного управління лісового та мисливського господарства
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:

03.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №817/1227/18 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 18.05.2018.

В підготовчому засіданні 18.05.2018 оголошено перерву до 29.05.2018, за клопотанням позивача ухвалою витребувано у відповідача: довідку про нараховану та виплачену для ОСОБА_1 заробітну плату за два місяці, які передували місяцю звільнення з посади; посвідчену копію штатного розпису Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства на 2018, який був чинний із січня по квітень 2018 (до виключення з неї посади, яку обіймав позивач); посвідчену копію штатного розпису Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства на 2018, який був затверджений 24.04.2018 заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4 та введений в дію в управлінні з 26.04.2018; посвідчені копії усіх документів, які зазначені як підстава для видачі наказу №37-К від 25.04.2018 про звільнення ОСОБА_1; посвідчені копії аркушів книги реєстрації вихідної кореспонденції Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства за 2018 рік, за період з 15.02.2018 по 17.02.2018 , в тому числі, аркушу, де зареєстрований вихідний №05-243; інформацію, в якій вказати перелік усіх посад Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, які були вакантними в цьому Управлінні у період з 16.02.2018 по 25.04.2018; а також перелік працівників, які були прийнятті на державну службу в Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства у період з 16.02.2018 по 25.04.2018 (за відсутності - довідку про те, що працівники не приймались); посвідчені копії посадових інструкцій заступника начальника відділу - головного мисливствознавця Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства та заступника начальника Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, які були затверджені до 16.02.2018, до 25.04.2018 і згодом.

У визначений судом строк вимоги ухвали суду відповідач виконав.

Ухвалою від 29.05.2018 за клопотанням відповідача в судове засідання викликано свідка ОСОБА_5, закрито підготовче провадження у справі і розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 19.06.2018.

В судовому засіданні 19.06.2018 проголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив (а.с.130-131) та поясненнями позивача і його представника в судовому засіданні, наказом №37-к від 25.04.2018 позивача було звільнено з посади заступника начальника відділу лісового та мислив-ського господарства - головного мисливствознавця у звязку із скороченням штату державних службовців за п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу". При цьому, зазначено, що наказ про звільнення виданий на підставі наказу Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства №19-к від 16.02.2018 "Про скорочення посади", в звязку з введенням в дію з 26.04.2018 нового штатного розпису працівників на 2018 рік, затвердженого 24.04.2018 заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України. В свою чергу, наказ №19-к від 16.02.2018 про внесення змін до штатного розпису шляхом виключення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця мотивовано "перерозподілом функціональних обовязків та покладання обовязків з реалізації державної політики в сфері мисливського господарства на посаду заступника начальника управління" та видано на підставі статті 43 Закону України "Про державну службу". За наведеного, стороною позивача зазначено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади був здійснений керівником відповідача перерозподіл функціональних обовязків і лише за однією посадою, в ході якого обовязки, що покладались на позивача за займаною посадою, були покладені на заступника начальника управління, а займану позивачем посаду виключено із нового штатного розпису посередині року. Поміж того, що такі дії відповідача позивач вважає розправою через непорозуміння із новим керівництвом, сторона позивача наполягає на їх незаконності. Так, покликаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992, в якій розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача у місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, стороною позивача зауважено, що наказ № 19-к від 16.02.2018 "Про скорочення посади" не містить жодних посилань на конкретні зміни в організації виробництва і праці. Натомість, в такому наказі вказано лише про покладення обовязків за посадою позивача на іншу штатну одиницю, що на переконання сторони позивача в розумінні Закону України "Про державну службу" не свідчить про зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких може бути скорочення державного службовця. Також в цьому наказі відсутні посилання на те, на якій правовій підставі та у звязку з чим конкретно, цей перерозподіл обовязків і лише за однією посадою було вирішено провести. Крім того, наказ №19-к від 16.02.2018 мотивовано статтею 43 Закону України "Про державну службу". В свою чергу, згідно з пунктом 3 частини першої цієї статті, підставами для зміни істотних умов державної служби є скорочення чисельності або штату працівників у звязку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу. В той же час, наказ відповідача №19-к від 16.02.2018 не містить жодних даних про оптимізацію системи чи структури, виключно з чим на цій правовій підставі можливе скорочення. За таких обставин звільнення позивача з посади саме на підставі скорочення штату державних службовців не може вважатись законним. Також сторона позивача доводила, що згідно пункту 2 частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу" зміна основних посадових обовязків вважається зміною істотних умов державної служби. І коли йдеться про зміну істотних умов служби, то це передбачає продовження служби, а не оптимізацію структури окремого державного органу - відповідача, коли можливе скорочення внаслідок таких змін в організації праці. Також сторона позивача наполягає, що фактичного скорочення штатної одиниці не відбулося, а мала місце саме зміна істотних умов праці (служби), яка передбачає продовження служби якщо працівник згоден на продовження роботи із зміненими умовами служби, що підтверджується порівняльним аналізом штатних розписів відповідача на 2018 рік, а саме того, який діяв до 25.04.2018, із штатним розписом, який був введений в дію 26.04.2018. Так, у штатному розписі відповідача на 2018 рік, затвердженого 29.01.2018 було передбачено 39 штатних одиниць. Змінами до штатного розпису на 2018 рік відповідача, затвердженими 24.04.2018 також передбачено 39 штатних одиниць. В цих змінах значиться про виключення посади заступника начальника відділу, і одночасно про введення в цей же відділ посади головного спеціаліста. За таких обставин, фактичного скорочення посади не відбулося, оскільки як до цих змін, так і після них, кількість штатних посад не змінилася. Крім цього, стороною позивача зауважено, що у спірному наказі зазначено про звільнення з посади у звязку із введенням в дію з 26.04.2018 нового штатного розпису працівників управління на 2018 рік, затвердженого 24.04.2018 заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4 В той же час, згідно з пп.7 п.11 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №521 від 08.10.2014 штатний розпис територіальних органів Держлісагентства затверджує Голова Держлісагентства. Також, за змістом частини першої статті 43 КЗпП України на звільнення з посади необхідне одержання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Зі змісту ж спірного наказу дотримання відповідачем цих норм закону не вбачається. Додатково сторона позивача вказувала, що попередженням про скорочення посади від 16.02.2018 №05-243 позивач був попереджений про те, що займана ним посада підлягає скороченню з 18.04.2018, однак його звільнили лише 25.04.2018. Оскільки 18.04.2018 позивача не було звільнено, то він вказує, що з цього часу перестав підшуковувати собі підходящу роботу, а тому звільненням лише через вісім днів від запланованої дати також було порушено його законні права та інтереси. Також позивач вказував, що йому не було запропоновано усіх вакантних посад, які були у відповідача впродовж двохмісячного періоду з дня попередження про можливе вивільнення, та які були вакантними на день звільнення. Так, згідно повідомлення про наявність вакантної посади від 24.04.2018, позивачу було запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, однак, інші вакантні посади, зокрема, вакантна посада головного спеціаліста лісового та мисливського господарства, яка відповідає кваліфікації позивача, не була йому запропонована, чим порушено вимоги статті 49-2 КЗпП України. В судовому засіданні позивач уточнив, що йому усно пропонувалася також посада інженера з охорони праці, він якої він відмовився, а також посада головного спеціаліста відділу охорони і захисту лісу, від якої він відмовився через те, що вона не повязана зі сферою мисливствознавства, тобто не відповідає його кваліфікації біолога. Що стосується відділу лісового та мисливського господарства, де обліковувалось дві вакантних посади головного спеціаліста, стверджував, що йому пропонували лише ту, яка повязана з лісовим, а не з мисливським господарством. Враховуючи всі обставини у сукупності позивач просив поновити його на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Що стосується останнього, то представник позивача зауважив, що ціна позову була визначена як 70000 грн. з огляду на відсутність довідки про середній розмір заробітку позивача, а з огляду на дані такої довідки, що надана суду, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 23653 грн.

Згідно з відзивом на позовну заяву (а.с.77-81), запереченнями на відповідь на відзив (а.с.134-136) та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають. Так, обґрунтовуючи свою позицію сторона відповідача зауважує, що звільнення ОСОБА_1 за наказом №37-к від 25.04.2018 відбулося з дотриманням чинного законодавства та без порушення встановлених строків. Покликається на розяснення Міністерства праці та соціальної політики України №114/06/187-11 від 07.04.2011, за якими скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами; скороченням штату є зменшення кількості або ліквідація певних посад, спеціальностей, професій тощо; при цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися. Також покликається на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" підставами для припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі. Згідно частини третьої статті 87 цього Закону звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення. Стороною відповідача стверджено, що повідомленням за №05-243 від 16.02.2018 ОСОБА_1 було попереджено, що посада яку він обіймає підлягає скороченню, а він звільненню з посади з дотриманням вимог законодавства. Одночасно ОСОБА_1 було запропоновано іншу вакантну посаду, а саме посаду головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, у звязку відсутністю рівноцінної посади. Письмово ознайомитись з даним повідомленням позивач відмовився, про що було складено відповідний акт. З метою працевлаштування позивача та оскільки на повідомлення від 16.02.2018 жодних письмових заяв, повідомлень від нього не надійшло, Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства листом від 24.04.2018 ОСОБА_1 було повторно запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства. Листом, поданим на імя начальника управління від 25.04.2018, ОСОБА_1 від запропонованої посади відмовився. Сторона відповідача доводила, що позивачу було запропоновано усі наявні вакантні посади відділу лісового та мисливського господарства з урахуванням його кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоровя. Згоди щодо подальшого працевлаштування на вказаних посадах отримано не було. Також стороною відповідача стверджено, що листом від 19.02.2018 він повідомляв первинну профспілкову організацію про скорочення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця. При цьому, 28.02.2018 було проведено засідання комітету первинної профспілкової організації, однак через те, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному, повідомлення про скорочення посади було взято до відома. 04.04.2018 було надіслано повторне подання щодо погодження вищевказаного звільнення і 25.04.2018 профкомом було надано згоду на звільнення. Що стосується зауважень сторони позивача з того приводу, що штатний розпис затверджено заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4, то сторона відповідача на їх спростування покликалася на те, що Голова Держлісагентства України розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 звільнений з посади і заступник Голови ОСОБА_4 виконує обовязки Голови Держлісагентства на законних підставах. Враховуючи всі обставини у сукупності представник відповідача просив відмовити в позові ОСОБА_1 повністю.

Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне.

21.05.2002 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного мисливствознавця відділу мисливського господарства Рівненського державного лісогосподарського обєднання "Рівнеліс". 31.12.2004 у звязку з ліквідацією підприємства звільнений і 04.01.2005 призначений на посаду начальника відділу мисливського господарства Рівненського обласного управління лісового господарства. 04.01.2005 ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця. 11.07.2007 звільнений у звязку з переведенням до новоствореного Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, де з 12.07.2007 обійняв посаду заступника начальника управління. 01.01.2009 переведений на посаду заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства. 19.01.20017 ОСОБА_1 переведений на посаду заступника начальника відділу головного мисливствознавця лісового та мисливського господарства. Останній запис в трудовій книжці - 25.04.2018 про звільнення з роботи у звязку із скороченням штату державних службовців (а.с.9-13).

Згідно з посадовою інструкцією заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства, що затверджена начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства 08.12.2014, і якою керувався у своїй роботі позивач, до кола його посадових обовязків було віднесено: організація роботи, спрямованої на підвищення продуктивності мисливських угідь області шляхом інтенсифікації мисливсько-господарського виробництва для забезпечення потреб населення в проведенні полювань; ведення нагляду за дотриманням правил та строків полювання, здійснення контролю за веденням мисливського господарства державними, приватними і громадськими підприємствами, установами та організаціями області, також дотриманням ними законодавства і інших нормативних актів; організація своєчасного доведення завдань управління через спеціалістів на місцях, контроль і відповідальність за їх виконання; організація рейдів по боротьбі з браконьєрством, з відстрілу хижих звірів в мисливських угіддях області, селекційний та діагностичний відстріл тварин, та відстріл хижих звірів; організація і проведення в мисливських угіддях полювання, радіологічного відстрілу диких звірів і птахів; забезпечення подання Держлісагентству України матеріалів на закріплення мисливських угідь за користувачами; організація роботи і проведення полювання з іноземними мисливцями; здійснення контролю за роботою користувачів мисливських угідь, районних мисливствознавців; керування роботою по підготовці і проведенню семінарів, нарад, випуску інформаційних листків і буклетів по мисливському господарству; керування роботою працівників управління відповідальних за ведення мисливського господарства; внесення пропозицій керівництву управління про заохочення працівників, що відзначились в роботі і накладання в необхідних випадках дисциплінарних стягнень на порушників виробничої і трудової дисципліни; співпраця з іншими державними та громадськими організаціями і установами, які займаються питаннями ведення мисливського господарства, здійснення полювання, розвитку мисливського спорту та мисливського собаківництва; забезпечення видачі ліцензій, дозволів користувачам мисливських угідь; виконання вимог Закону України "Про охорону праці", постанов, рішень, наказів вищестоящих органів, підприємств, установ та організацій; забезпечення надання адміністративних послуг в сфері мисливського господарства (а.с.15-18, 65-68).

В свою чергу, згідно з Положенням про відділ лісового та мисливського господарства, що затверджене начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства 01.02.2013, Відділ забезпечує контроль за раціональним використанням державної власності, лісових і мисливських ресурсів державними лісогосподарськими підприємствами та організаціями, безпосередньо підпорядкованих управлінню. Відділ підпорядковується безпосередньо першому заступнику начальника обласного управління, який відає питаннями лісового господарства та начальнику обласного управління лісового та мисливського господарства (а.с.19-22).

Відповідно до Положення про Рівненська обласне управління лісового та мисливського господарства, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України №407 від 12.11.2012, штатний розпис та кошторис Управління затверджує Голова Держлісагенства України; чисельність працівників Управління затверджує Голова Держлісагенства України в межах граничної чисельності працівників, визначеної Кабінетом Міністрів України для територіальних органів центрального органу виконавчої влади (а.с.30-31).

Відповідно до штатного розпису Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства на 2018 рік, 29.01.2018 заступником Голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4, затверджено штат в кількості 39 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 207930 грн. При цьому, керівний склад, це: начальник управління - 1 штатна посада, перший заступник начальника управління головний лісничий - 1 штатна посада, заступник начальника управління головний інженер - 1 штатна посада, заступник начальника управління - 1 штатна посада. Відділ лісового та мисливського господарства налічував 7 штатних посад: начальник відділу - 1 штатна посада, заступник начальника відділу головний мисливствознавець - 1 штатна посада, головний спеціаліст 5 штатних посад (а.с.50-51).

16.02.2018 начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства видано наказ №18-к "Про розподіл обовязків між начальником управління, його першим заступником та заступниками", яким затверджено, в тому числі, "Розподіл обовязків між начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, першим заступником начальника управління головним лісничим, заступником начальника управління головним інженером та заступником начальника Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства", згідно додатку №1. Як свідчить цей додаток, обовязки по координації та контролю роботи з питань ведення мисливського господарства покладені на заступника начальника управління ОСОБА_6 До кола його обовязків включена організація в зоні діяльності облуправління виконання державних програм у галузі охорони, використання і відтворення мисливських тварин, розвитку мисливського господарства, збереження і поліпшення стану мисливських угідь, а також переважна частина тих функцій, які згідно з посадовою інструкцією були віднесені до кола обовязків заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства (а.с.82-90).

Відповідно до цього, 16.02.2018 начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства затверджено посадову інструкцію заступника начальника управління в новій редакції (а.с.69-70, 71-72).

Згідно з пунктом 4 наказу №18-к від 16.02.2018, для підвищення ефективності управління лісовим та мисливським господарством, забезпечення належного виконання обовязків, покладених згідно даного розподілу, відділу економіки та внутрішнього аудиту велено розробити зміни до структури апарату управління щодо реорганізації відділу лісового та мисливського господарства.

16.02.2018 начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства також видано наказ за №19-к "Про скорочення посади", яким начальнику відділу економіки та внутрішнього аудиту велено внести зміни до штатного розпису управління шляхом виключення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства головного мисливствознавця. Пунктом 2 наказано попередити ОСОБА_1 про можливе вивільнення його з посади та запропонувати переведення за його згодою на іншу вакантну посаду. Наказ мотивовано перерозподілом функціональних обовязків та покладання обовязків з реалізації державної політики в сфері мисливського господарства на посаду заступника начальника управління та видано на підставі статті 43 Закону України "Про державну службу" (а.с.23).

16.02.2018 за №05-243 відповідачем підготовлено письмове повідомлення про скорочення посади, яким позивача повідомлено про те, що у Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства проходить перерозподіл функціональних обовязків, у звязку з яким було прийнято рішення про скорочення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства головного мисливствознавця. Одночасно, ОСОБА_1 попереджено, що він підлягає вивільненню і йому запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, у звязку відсутністю рівноцінної посади.(а.с.54,91). Повідомлення зареєстроване у книзі реєстрації вихідної кореспонденції Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства за 2018 рік (а.с.60-61). У повідомленні зазначена дата вивільнення 26.04.2018.

19.02.2018 трьома посадовими особами відповідача складено ОСОБА_5 про те, що 19.02.2018 о 16:15 год. ОСОБА_1 зачитано зміст повідомлення про скорочення посади від 16.02.2018 №05-243, передано йому один примірник та запропоновано розписатися в отриманні, але ОСОБА_1 відмовився це зробити (а.с.92). Акт за №05-257 зареєстровано у книзі реєстрації вихідної кореспонденції Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства за 2018 рік (а.с.62).

Слід зауважити, що надана суду позивачем копія його примірника повідомлення дещо відрізняється, зокрема воно має назву "попередження", а дата вивільнення зазначена як "18.04.2018" (а.с.24). Додатково позивачем надано також копію повідомлення про скорочення посади №05-251 від 19.02.2018, де дата вивільнення зазначена, як "24.04.2018" (а.с.32). Втім, судом встановлено, що у позивача відсутні оригінали таких документів, а вказати джерело отримання їх копій він не може. Це також стосується і копії повідомлення, адресованого профспілці за №05-243 від 16.02.2018 (а.с.25). Крім того, за вказаними вихідними номерами в книзі реєстрації вихідної кореспонденції зареєстровані інші документи. Відповідно до цього, зазначені матеріали не розглядаються судом як належні і допустимі докази.

Повідомленням №05-251 від 19.02.2018 відповідач проінформував первинну профспілкову організацію про скорочення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця з 26.04.2018. Повідомлення отримане головою ППО 20.02.2018 (а.с.55,93).

Згідно з протоколом засідання комітету первинної профспілкової організації №3 від 28.02.2018, повідомлення про скорочення посади було взято до відома. В протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 був запрошений, але не був присутній у звязку з перебуванням на лікарняному (а.с.56, 94-95).

04.04.2018 відповідач за №05-440 підготував первинній профспілковій організації Подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у разі його відмови від запропонованої посади головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, до якого долучив копію наказу №19 від 16.02.2018. Подання отримане головою ППО 25.04.2018 (а.с.57,96).

24.04.2018 заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4 затверджено зміни до штатного розпису Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства на 2018 рік, що вводяться в дію з 26.04.2018, за якими затверджено штат в кількості 39 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 206030 грн. При цьому, виключено із штатного розпису по відділу лісового та мисливського господарства одну штатну посаду заступника начальника відділу головного мисливствознавця і одночасно введено по цьому ж відділу одну штатну посаду головного спеціаліста (а.с.52). Зміни введено в дію з 26.04.2018 наказом начальника Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства №36-к від 24.04.2018 (а.с.53). При цьому, 26.04.2018 начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства затверджено посадову інструкцію заступника начальника управління в новій редакції, згідно з якою, до кола посадових обовязків заступника начальника управління (посаду, яку станом на 26.04.2018 обіймає ОСОБА_6Я.) включено, в тому числі, і всі ті обовязки, які раніше були віднесені до кола обовязків заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства (посада, яку обіймав ОСОБА_1О.)(а.с.74-76).

24.04.2018 відповідач за №05-532 підготував ОСОБА_1 письмове повідомлення про наявність вакантних посад, в якому вказав, що на даний момент рівноцінна вакантна посада відсутня, проте наявна вакантна посада головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, яка пропонується для подальшого працевлаштування (а.с.27, 58, 99).

ОСОБА_1 розписався в отриманні такого Повідомлення 25.04.2018. Цього ж дня, о 13:30 год. ОСОБА_1 подав начальнику Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства письмову заяву, в якій повідомив, що від запропонованої посади головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства він відмовляється (а.с.100).

При цьому, ОСОБА_1 на запрошенні первинної профспілковій організації на засідання профкому 25.04.2018, письмово зазначив про те, що із запрошенням він ознайомився лише 25.04.2018 о 14:15 год. і просив відкласти засідання профкому на 3 дні (а.с.26).

Як зазначила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 голова первинної профспілкової організації, таке запрошення було вручено ОСОБА_1 в першій половині дня 25.04.2018 і він був присутній на засіданні профкому, що відбувалося о 11:00 годині, де вказав, що не згідний із звільненням, але пообіцяв розглянути пропозицію на рахунок запропонованої йому вакантної посади до кінця дня. Натомість, після обіду ОСОБА_1 повернув їй запрошення на засідання профкому, на якому власноручно написав, що нібито він ознайомився із запрошенням лише о 14:15 год., що не відповідає дійсності. Засвідчила, що члени профкому одноголосно надали згоду на звільнення позивача.

Позивач в судовому засіданні свідчення ОСОБА_5 не спростував.

Згода профкому на звільнення оформлена протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації №4 від 25.04.2018 (а.с.98), витяг з якого був наданий разом із повідомленням №01-1 від 25.04.2018 і цього ж дня зареєстрований у Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства (а.с.59,97).

Наказом №37-к від 25.04.2018 ОСОБА_1 заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства головного мисливствознавця Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства 25.04.2018 звільнено із займаної посади у звязку із скороченням штату державних службовців за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Зазначено, що він виданий на підставі наказу Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства №19-к від 16.02.2018 "Про скорочення посади", в звязку з введенням в дію з 26.04.2018 нового штатного розпису працівників на 2018 рік, затвердженого 24.04.2018 заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4 Підстваою наказу зазначені: повідомлення ОСОБА_1 "Про скорочення посади" №05-243 від 16.02.2018, повідомлення первинної профспілклвлї організації№05-251 від 19.02.2018; протокол засідання профкому №3 від 28.02.2018, подання первинній профспілковій організації №05-440 від 04.04.2018, повідомлення ОСОБА_1 про наявність вакантних посад №05-532 від 24.04.2018, повідомлення від профкому №01-1 від 25.04.2018 (а.с.28-29).

Той факт, що при звільненні з ОСОБА_1 проведені всі розрахунки, в тому числі виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки та вихідну допомогу при звільненні ніким не оспорюється.

При цьому, ОСОБА_1 суду повідомив, що після звільнення став на облік як безробітний і отримує допомогу по безробіттю.

Разом з тим, сторона позивача вважає, що розмір такої допомоги і сума , виплачена як вихідна допомога при звільненні не впливає на розмір позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стороною відповідача надано довідку №09-650 від 23.05.2018, за якою середньоденний розмір заробітку позивача за два місяці, що передували звільненню, становить 563,11 грн. (а.с.49).

Також стороною відповідача надано офіційну інформацію про те, що у період з 16.02.2018 по 25.04.2018 в Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства були вакантними такі посади: у Відділі лісового та мисливського господарства дві посади головного спеціаліста, у Відділі охорони та захисту лісу одна посада головного спеціаліста (а.с.64).

На спростування доводів сторони про те, що зміни до штатного розпису затверджено не уповноваженою на те особою, стороною відповідача надано копію наказу Державного агентства лісових ресурсів України №449 від 02.12.2016 "Про розподіл обовязків між Головою Державного агентства лісових ресурсів України, його першим заступником та заступником" та довідку Державного агентства лісових ресурсів України №10-28/6418-18 від 16.05.2018 про те, що з 09.11.2017 обовязки Голови Держлісагентства виконує заступник Голови ОСОБА_4 (а.с.101-114).

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

При цьому суд виходив з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обовязків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

В свою чергу, під зміною основних посадових обовязків розуміються зміни, які вносяться до відповідної посадової інструкції та/або положення про структурний підрозділ.

Скорочення ж чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу, за правилами частини першої статті 43 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, розглядається як підстава для зміни істотних умов державної служби, а не навпаки.

Відповідно до цього, судом відхиляються доводи сторони позивача про те, що у випадку ОСОБА_1 мала місце саме зміна істотних умов праці (служби), яка передбачає продовження служби якщо працівник письмово не заперечив продовження роботи із зміненими умовами служби, позаяк зміни до посадової інструкції позивача відповідачем не вносились. Натомість, судом встановлено, що зміна істотних умов служби відбулася у заступника начальника управління ОСОБА_6, до кола обовязків якого додатково були включені усі ті обовязки, які до цього, згідно з посадовою інструкцією заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства (посада, яку обіймав ОСОБА_1О.) були віднесені до кола обовязків останнього. І підставою для такої зміни істотних умов праці (служби) слугувало якраз скорочення штату Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, яке полягало у скороченні посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства головного мисливствознавця.

При цьому, суд також зауважує, що скорочення чисельності або штату проводиться з різних причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. Скорочення чисельності та скорочення штату це поняття не тотожні. Чисельність працівників - це списковий склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Скорочення чисельності в обовязковому порядку означає зменшення кількості працівників, тоді як скорочення штату це зменшення кількості або ліквідація певних посад, спеціальностей, професій, при якому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Відповідно до цього, доводи сторони позивача про те, що скорочення посади позивача не відбулося, оскільки після внесення змін до штатного Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства на 2018 рік, кількість штатних посад не змінилася, не заслуговують на увагу.

Натомість судом достеменно встановлено, що скорочення штату в Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства відбулося, позаяк змінами до штатного розпису на 2018 рік, що вводилися в дію з 26.04.2018 виключено із штатного розпису по відділу лісового та мисливського господарства одну штатну посаду, а саме посаду заступника начальника відділу головного мисливствознавця, при цьому збільшено на одну кількість штатних одиниць за іншою посадою, а саме за посадою головного спеціаліста. Також, зменшено також і місячний фонд заробітної плати з 207930 грн. до 206030 грн.

Крім цього, в повній мірі відхиляються судом і зауваження сторони позивача з приводу того, що вказані зміни до штатного розпису затверджені заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_4, позаяк достеменно встановлено, що у відповідний період саме ця особа виконувала обовязки Голови.

Що стосується доводів сторони позивач про те, що наказ відповідача №19-к від 16.02.2018 не містить жодних даних про оптимізацію системи чи структури Управління, виключно з чим на цій правовій підставі можливе скорочення, то суд зазначає наступне.

По-перше, наказ №19-к від 16.02.2018, як такий, не є предметом даного адміністративного позову і не оскаржувався ОСОБА_1 у встановленому порядку.

По-друге, скорочення штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу, за правилами частини першої статті 43 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, розглядається у сукупності лише як підстава для зміни істотних умов державної служби, а не як підстава для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення.

Що ж стосується припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, то за змістом пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, підставами для цього є будь-яке скорочення чисельності або штату державних службовців, а не тільки таке, яке повязане з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

В свою чергу, скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, і вдосконаленням системи виконання функціональних обовязків, і зменшенням завантаженості працівників чи службовців, і зменшенням обсягу виконуваної ними роботи, і суміщенням професій, і будь-якими іншими обставинами.

Відповідно до цього, наказ №37-к від 25.04.2018 про звільнення позивача із займаної посади у звязку із скороченням штату державних службовців за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" в жодному разі не суперечить вимогам статті 43 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, скорочення чисельності або штату державних службовців є підставою для припинення державної служби у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Згідно із частиною третьою зазначеної статті процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. І у такому разі положення статті 43 Закону не застосовуються. Іншими словами, про скорочення чисельності або штату державних службовців, при відсутності обставин для зміни істотних умов державної служби, передбаченої статтею 43 Закону - державний службовець має бути попереджений про наступне вивільнення відповідно до частини першої статті 87 Закону.

Слід зауважити, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою цієї статті встановлено, що звільнення з таких підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому, у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 містяться роз'яснення, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Позивач наполягав на тому, що у відповідача не відбулося жодних змін в організації виробництва і праці, а тому його звільнення з посади вважається протиправним.

Разом з тим, суд зауважує, що позивача було звільнено не за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, який в якості підстави для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, розглядає лише скорочення чисельності або штату державних службовців та ліквідацію або реорганізацію державного органу, а не будь-які зміни в організації виробництва і праці.

При цьому, згідно із частиною третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, лише процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю, але аж ніяк не підстави для вивільнення.

А в силу вимог частини третьої статті 5 цього Закону дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до цього, та з урахуванням того, що звільнення позивача відбулося не у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, а у звязку із скороченням штату працівників, а також з урахуванням розяснень, наданих у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992, на суд покладений обовязок по з'ясуванню, чи дійсно мало місце скорочення штату державних службовців у відповідача.

Зібраними у справі доказами в повній мірі підтверджено, що скорочення штату в Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства мало місце. Так, змінами до штатного розпису на 2018 рік, що затверджені 24.04.2018, виключено із штатного розпису по відділу лісового та мисливського господарства посаду заступника начальника відділу головного мисливствознавця, тобто скорочено посаду, яку обіймав позивач. Той факт, що одночасно введено іншу штатну посаду головного спеціаліста з меншим посадовим окладом, не спростовує факту скорочення саме штату, а не кількості державних службовців, а тому немає жодного правового значення для вирішення даної справи.

Разом з тим, аналіз долучених до справи письмових доказів дає можливість стверджувати, що у відповідача існували підстави для такого скорочення штату. Так, перерозподіл функціональних обовязків між керівним складом Управління є обєктивним заходом, спрямованим на удосконалення організаційно-управлінської структури установи. Оскільки внаслідок цього, усі без виключення посадові обовязки за штатною посадою заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства головного мисливствознавця були перерозпреділені за іншими штатними посадами, то залишення такої посади у штаті вважалося б ірраціональним заходом. Між тим, причини і умови, що слугували такому перерозподілу не мають істотного значення для вирішення даної справи, позаяк визначення чисельності та штату службовців державного органу є дискреційним правом відповідного державного органу.

За правилами частин третьої-четвертої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення. Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу. У разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

В свою чергу, відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено, що відповідач попередив позивача про наступне вивільнення 19.02.2018, тобто не пізніше ніж за два місяці до дати вивільнення 25.04.2018.

Покликання позивача на те, що цей строк перевищує два місці відхиляються судом, з огляду на те, що конструкція правової норми статті 49-2 КЗпП України побудована таким чином, що нею встановлено лише нижню межу, і в той же час не встановлено її верхню межу, як і не передбачено чіткої вказівки на двохмісячний строк.

Пленум Верховного Суду України у Постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 розяснив, що роботодавець є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Статтею 41 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015 визначено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті). - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Судом встановлено, що у період з 16.02.2018 по 25.04.2018 в Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства були вакантними такі посади: у Відділі лісового та мисливського господарства дві посади головного спеціаліста, у Відділі охорони та захисту лісу одна посада головного спеціаліста, і всі вони пропонувалися позивачу.

При цьому, що стосується посади головного спеціаліста у Відділі охорони та захисту лісу, то позивач у ході судового розгляду не заперечував, що така посада йому пропонувалась, однак від неї він відмовився через те, що вона не повязана зі сферою мисливствознавства, тобто не відповідає його кваліфікації біолога.

Що стосується посади головного спеціаліста у Відділі лісового та мисливського господарства, то вона пропонувалася позивачу письмово, як 19.02.201, так і 25.04.2018. А оскільки таких штатних посад у цьому відділі налічувалося дві, то пропонувати одній особі дві абсолютно тотожні вакансії, нелогічно. Жодних доказів тому, що у даному Відділі затверджені різні посадові інструкції на штатну посаду, яка має одну й ту ж назву - "головний спеціаліст", в ході судового розгляду не здобуто, а тому покликання позивача на те, що йому пропонувалася та посада головного спеціаліста, яка повязана з лісовим господарством і не пропонувалася така ж посада, яка повязана з мисливським господарством, є голослівними. Разом з тим, ОСОБА_1 з дня повідомлення про наступне вивільнення - 19.02.2018 і по день звільнення - 25.04.2018, бажання подовжувати державну службу, як на запропонованих відповідачем посадах, так і на посадах, які він вважав вакантними і підходящими для себе, не виявив. Натомість, 25.04.2018 позивач подав керівництву власноручно написану заяву, в якій відмовився від запропонованої йому вакантної посади головного спеціаліста Відділу лісового та мисливського господарства. І така заява не містить жодної примітки про те, що це одна з двох посад головного спеціаліста цього Відділу, а позивач бажає обійняти саме другу.

Попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача відповідачем була отримана.

Доказів наявності у позивача переважного права на залишення на роботі суду не надавалось і про таке позивачем не повідомлялось.

В контексті усього наведеного суд констатує, що визначена законодавством про працю процедура вивільнення при звільненні позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" відповідачем дотримана, і Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства вживались передбачені чинним законодавством заходи щодо працевлаштування ОСОБА_1

За наведеного наказ №37-к від 25.04.2018 про звільнення позивача із займаної посади у звязку із скороченням штату державних службовців є таким, що відповідає нормам КЗпП України, які регулюють процедуру вивільнення, а також нормам Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ від 10.12.2015, що свідчить про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

Крім того, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки зазначені позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені судом обставини дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.

З урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Правові підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, вул. Льонокомбінатівська, 19/108, м.Рівне, 33016) в позові до Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства (, вул.Пушкіна,26, м.Рівне, 33028) про визнання протиправним та скасування наказу "Про звільнення ОСОБА_1О." №37-К від 25.04.2018, поновлення на посаді заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства з 26 квітня 2018 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.