Справа № 826/15536/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/112
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 червня 2018 року 18:34 № 826/15536/17

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Русанівська затока"

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Сліпченко Антоніни Володимирівни

3-я особа Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2016 року, зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: Уманська Ю.В. - голова правління; Коваль О.С. - п/к (дог. від 02.11.17 р.)

Від відповідача: Сліпченко А.В.

Від 3-ї особи: Клименко О.А. - п/к (дов. від 26.12.17 р.), Черній В.І. - п/к (дов. від 02.02.18 р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийняте Державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Сліпченко Антоніною Володимирівною, індексний номер 32087100 від 27.10.16 р., яким зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000: квартири №1 в м. Києві по вул. Євгена Сверстюка, будинок 52-В, загальною площею 120, 4 кв.м за Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд"; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийняте Державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Сліпченко Антоніною Володимирівною, індексний номер 32087251 від 27.10.16 р., яким зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000: квартири №13 в м. Києві по вул. Євгена Сверстюка, будинок 52-В, загальною площею 105,2 кв.м за Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд".

В судовому засіданні 21.06.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення учасників по справі, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі п. 20 рішення Київської міської ради від 02.10.01 р. №41/1475 "Про надання і вилучення земельних ділянок" затверджено проект відведення земельної ділянки акціонерному товариству холдинговій компанії "Київміськбуд" для будівництва житлового будинку на вул. Марини Раскової, 52-в у Дніпровському районі м. Києва, надано акціонерному товариству холдинговій компанії "Київміськбуд", за умови виконання п. 20.1 цього рішення, в тимчасове короткострокове користування строком на 2 роки 3 місяці земельну ділянку площею 1,05 га для будівництва житлового будинку на вул. Марини Раскової, 52-в у Дніпровському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

Також згідно п. 20.1.3 вказаного рішення зобов'язано акціонерне товариство холдингову компанію "Київміськбуд" передати Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 5 % загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 36 рішення Київської міської ради від 30.03.99 №182/283 "Про бюджет м. Києва на 1999 рік" (дію пункту продовжено на 2001 рік рішенням Київради від 26.12.2000 №156/1133 "Про бюджет м. Києва на 2001 рік").

На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та Акціонерним товариством холдингова компанія "Київміськбуд" укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов якої передано в короткострокову оренду на 2 роки і 3 місяці земельну ділянку, місце розташування якої вул. Марини Раскової, 52-в у Дніпровському районі м. Києва розміром 1, 0491 га для будівництва житлового будинку у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

Будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці завершено у 2003 р. і оформлене актом приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - Житлового будинку по вул. М.Раскової, 52-в (без вбудованих приміщень), зареєстрованого в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва 11.12.03 р. №299.

Станом на 2003 р. були чинними також наступні акти законодавства щодо розподілу житлової площі у новобудовах:

розпорядження представника Президента України від 04.03.94 р. №141 "Про заходи щодо поліпшення санітарного стану міста", згідно п.п. 11, 13 якого з метою поліпшення санітарного стану м. Києва - ГоловУКБ, іншим забудовникам при проектуванні та будівництві жилих будинків передбачати дво-, трикімнатні службові квартири для двірників, встановлено, що службові квартири для двірників визначаються в кожному будинку згідно з нормативами, як правило, на першому поверсі. Службова квартира не може бути виведена із службових і на проживаючих у ній не може відкриватися особовий рахунок;

розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.01.99 р. №42 "Про збільшення обсягів будівництва житла в м. Києві за рахунок залучених коштів населення", згідно якого прийнято пропозицію Холдингової компанії "Київміськбуд" про надання їй функцій замовника будівництва житла за рахунок залучення коштів населення на земельних ділянках (згідно з додатком) та дозволено проведення проектно-вишукувальні роботи на цих ділянках, зобов'язано передавати Головному управлінню житлового забезпечення КМДА 7,5% житла від загальної площі жилих будинків, побудованих на земельних ділянках, зазначених у додатку, за один місяць до введення будинків в експлуатацію. У додатку під №7 міститься земельна ділянка по вул. М.Раскової, 52-в;

розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.04.03 р. №755 "Про розподіл загальної жилої площі у жилих будинках на 2003 р.", згідно п. 1 якого затверджено розподіл загальної жилої площі на 2003 р., в тому числі, п. 6.1 - при будівництві житла всіма забудовниками, незалежно від джерел фінансування на всіх земельних ділянках, відведених до 01.01.03 р., а також відведених після 01.01.03 р., крім зазначених у п. 6.2 цього розпорядження, - 7%, у тому числі, 2% - службова жила площа.

Після завершення будівництва житлового будинку по вул. М.Раскової, 52-в він був переданий на обслуговування ТОВ "Новобудова".

Згідно витягу з акту №31 від 19.11.04 р., зареєстрованому у Головному управлінні КМДА 27.05.05 р., АТ ХК "Київміськбуд" передало, а ТОВ "Новобудова" прийняло для службових потреб дві квартири №№1 та 13 площею 120, 51 кв.м. та 105, 96 кв.м. у вказаному будинку.

Житловий будинок по вул. М.Раскової, 52-в у м. Києві знаходився на обслуговуванні ТОВ "Новобудова" до 2016 р., коли власниками квартир у вказаному будинку було утворено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Русанівська затока", про що 15.07.16р. внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

20.10.16 р. комісією у складі представників ОСББ "Русанівська затока" та ТОВ "Новобудова" було складено акт приймання-передачі багатоквартирного будинку по вул. Є.Сверстюка, 52в (М.Раскової, 52в) від ТОВ "Новобудова" в управління ОСББ "Русанівська затока".

Листом від 29.06.16 р. №783/1 ТОВ "Новобудова" на адресу ПрАТ ХК "Київміськбуд" повідомлено про те, що відпала потреба у використанні переданих у 2004 р. для службових потреб квартир №№1, 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві, тому товариство має намір відмовитися від їх подальшого використання.

21.10.16 р. ПрАТ ХК "Київміськбуд" звернулося до Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Сліпченко Антоніни Володимирівни з заявами про реєстрацію права власності на квартири №№1, 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Сліпченко Антоніною Володимирівною, індексний номер 32087100 від 27.10.16 р., зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000: квартиру №1 в м. Києві по вул. Євгена Сверстюка, будинок 52-В, загальною площею 120, 4 кв.м за Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд".

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Сліпченко Антоніною Володимирівною, індексний номер 32087251 від 27.10.16 р., зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000: квартири №13 в м. Києві по вул. Євгена Сверстюка, будинок 52-В, загальною площею 105,2 кв.м за Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд".

Позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Русанівська затока" - вважає вказані рішення протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що у державного реєстратора не було достатніх правових підстав для реєстрації за ПрАТ ХК "Київміськбуд" права власності на вказані квартири, а саме.

3-ю особою надано для реєстрації акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - Житлового будинку по вул. М.Раскової, 52-в (без вбудованих приміщень), зареєстрованого в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва 11.12.03 р. №299, який посвідчує факт приймання в експлуатацію багатоквартирного будинку, а не квартир №№1, 13, тому акт не міг бути підставою для реєстрації права власності саме на квартири як окремі об'єкти права власності.

Крім того, позивач зазначає, що для реєстрації права власності двох об'єктів нерухомого майна надано один примірник акту, що є порушенням процедури реєстрації права власності.

Згідно ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором, тоді як в даному випадку житловий будинок по вул. М.Раскової, 52-в побудований на кошти інвесторів згідно укладених з ними договорів, тобто, з заявами про реєстрацію права власності звернулася особа, яка не мала на це підстав.

Державним реєстратором порушено вимог п. 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1127, що безпосередньо стосується реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, оскільки 3-ю особою документів згідно переліку не надано.

Державним реєстратором не витребувано інформації про зареєстровані до 01.01.03 р. речові права на квартири на порушення п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тоді як ним мали бути скеровані запити до Управління житлового забезпечення КМДА, яке оформлювало право власності на житло до 01.01.03 р. У зв'язку з цим розгляд заяв мав бути зупинений згідно ч. 1 ст. 23 Закону №1952-IV.

Позивач зазначає, що квартири №№1, 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві є службовим житлом і належать співвласникам будинку, використовуються для його обслуговування.

Також позивач зазначає, що державним реєстратором проведено реєстрацію права власності на підставі неналежних документів, а саме: завірено 21.10.16 р. копію листа Департаменту містобудування та архітектури №055-16546 від 26.10.16 р., що є грубим порушенням Закону України "Про нотаріат" та п. 8 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV .

Щодо довідок ПрАТ ХК "Київміськбуд" від 12.10.16 р. №№04039/0/2-16 та 04038/0/2-16, то вони викликають обґрунтований сумнів у їх достовірності, оскільки квартири ніколи не передавалися 3-й особі на баланс.

Про реєстрацію права власності позивач дізнався 06.11.17 р. шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, після чого звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідач - Державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Сліпченко Антоніна Володимирівна - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач повідомив, що право власності на квартири №№1, 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві згідно оскаржуваних рішень зареєстровано згідно п. 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1127, як на новозбудований об'єкт - завершений будівництвом об'єкт нерухомого майна, державна реєстрація якого проводиться вперше.

Згідно вимог п. 41 Порядку №1127 3-ю особою як заявником надано всі необхідні документи для проведення реєстраційних дій, а саме: акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, документи, що підтверджують присвоєння об'єкту нерухомого майна поштової адреси.

Жодні підстави, що зумовлювали необхідність зупинення державної реєстрації або відмови у державній реєстрації, були відсутні.

Додатково відповідач посилається на наступні обставини:

форма заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), затверджена наказом Міністерства юстиції України від 31.03.15 р. №465/5, не передбачає опису прийнятих від заявника документів, а наявність заяви в реєстраційній справі нотаріуса не передбачена;

документи та/або відомості, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, а також електронні копії оригіналів документів, подані для державної реєстрації прав, виготовлені шляхом скасування та долучені до відповідної заяви, зберігаються в електронній формі у цьому Реєстрі;

в даному випадку були відсутні підстави для витребування інформації про зареєстровані до 01.01.03 р. речові права на об'єкти нерухомого майна згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV, оскільки наявний доступ до інформаційних систем;

перед реєстрацією права власності на об'єкти нерухомого майна було здійснено пошук по електронних реєстрах, до підтверджується відповідними довідками;

лист Департаменту містобудування та архітектури №055-16546 датується 25.10.16 р., а не 26.10.16 р., і його сканкопію було додано до заяв 27.10.16 р. до моменту прийняття рішення про державну реєстрацію;

лист щодо адреси об'єкту нерухомого майна не є документом, що передбачений законодавством як обов'язковий для реєстрації права власності;

твердження позивача про недостовірність інформації про передачу квартир на баланс 3-ї особи є припущеннями.

3-я особа - Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" - проти задоволення позовних вимог заперечила з таких підстав.

3-я особа зазначає про відсутність порушеного права позивача фактом реєстрації прав власності на квартири №№1, 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві на 3-ю особу, оскільки вказане майно не є спільним майном співвласників, тоді як перебувало у управлінні ТОВ "Новобудова" до утворення ОСББ "Русанівська затока".

3-я особа є замовником будівельних робіт з будівництва вказаного житлового будинку і є власником об'єкта будівництва - житлового будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві згідно ст. 876 ЦК України.

На вказані квартири №№1, 13 не було укладено інвестиційні договори, які були підставою для реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за інвесторами, тому у 3-ї особи були підстави для звернення до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на них за собою як замовником будівництва, а не як інвестором.

Оскільки 3-ю особою було надано всі документи для реєстрації права власності на нерухоме майно, передбачені п. 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1127, у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у проведенні реєстраційних дій.

У квартир №№1, 13 відсутній статус службового житла в розумінні ст. 118 ЖК УРСР, постанови Ради Міністрів УРСР "Про службові жилі приміщення" від 04.02.1988 р. №37, оскільки відповідне рішення виконавчого комітету ради (місцевої державної адміністрації) не приймалося, на обліку службової площі квартири не перебувають.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення учасників по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Предметом спору в даній справі є відповідність законодавству рішення державного реєстратора з державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги ґрунтуються на протиправності оскаржуваних рішень (дій державного реєстратора), як суб'єкта, наділеного Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв'язку з невиконанням ним обов'язку щодо перевірки поданих для цього документів, зокрема, наявності підстав для звернення за вчиненням реєстраційних дій у заявника. Станом на час розгляд справи будь-які спори щодо права власності на нерухоме майно відсутні.

Тобто, в цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який, на думку позивача, вийшов за межі своїх владних повноважень, прийнявши рішення про реєстрацію права власності за 3-ю особою на об'єкти нерухомого майна за відсутності передбачених у законодавстві підстав.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.06 р. у справі SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE (заява 29458/04, 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-76467

З огляду на вищевикладене, з врахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.18 р. №815/4618/16, http://reyestr.court.gov.ua/Review/74506128, справа підлягає розгляду в адміністративному суді.

Щодо порушеного права позивача суд зазначає наступне.

Станом на час розгляду справи будь-яких речових прав на квартири №№1, 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві ім'я позивача не зареєстровано, будь-які формалізовані вимоги на нього відсутні, проте квартири №№1, 13 фактично використовуються позивачем для здачі в оренду та фінансування видатків ОСББ "Русанівська затока", у зв'язку з чим позивач має інтерес щодо будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (в тому числі, і державних реєстраторів прав власності на нерухоме майно) стосовно цього майна, який підлягає захисту, в тому числі, і шляхом звернення до адміністративного суду.

Щодо відповідності рішень державного реєстратора (реєстраційних дій) вимогам законодавства суд зазначає наступне.

Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV (в редакції станом на 27.10.16 р.) -

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та електронній формі, поданих для проведення державної реєстрації прав та сформованих у процесі державної реєстрації прав (ст. 2);

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону (ст. 5);

Державним реєстратором є: 2) нотаріус;

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна. 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (ст. 10);

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ст. 11);

Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов'язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Форма і вимоги до заповнення заяв, що подаються до органу державної реєстрації прав, а також форма і вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, затверджуються Міністерством юстиції України (ст. 18);

Заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

У разі подання заяви про державну реєстрацію прав у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника.

З оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовляються електронні копії шляхом сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв (ст. 20);

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом (ст. 22);

Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав (ст. 23);

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ст. 24).

Згідно п. 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1127 (в редакції станом на 27.10.16 р.) -

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; 2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

В даному випадку ПрАТ ХК "Київміськбуд" звернулося до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна - квартири №№1 та 13 у житловому будинку №52-в по вул. Є.Сверстюка (М.Раскової) у м. Києві, введеному в експлуатацію 11.12.03 р., права власності на які попередньо не реєструвалися, у зв'язку з чим оскаржувані рішення (реєстраційні дії) вчинені згідно п.п. 40, 41 Порядку №1127, яким передбачено державну реєстрацію права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна.

Суд не може погодитися з твердженням позивача про можливість проведення державної реєстрації лише згідно п. 77, 78 Порядку №1127, якими передбачено особливості державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, оскільки вказані положення згідно їх змісту стосуються виключно інвесторів будівництва, які на підтвердження набуття у власність закріпленого за особою об'єкта інвестування, надають передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо) документ щодо підтвердження прав на конкретний об'єкт.

ПрАТ ХК "Київміськбуд" як замовник будівництва не є інвестором в розумінні вказаних положень Порядку №1127, не мав укладати інвестиційні (або будь-які інші) договори щодо квартир (або інших приміщень у житловому будинку), які не були проінвестовані станом на час введення будинку в експлуатацію, тоді як є власником непроінвестованих (та не переданих Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації згідно рішення Київської міської ради від 02.10.01р. №41/1475) об'єктів нерухомого майна у житловому будинку за загальним правилом, встановленим ст. 876 ЦК України. Інше може бути встановлене лише судовим рішенням.

Згідно ст. 876 ЦК України (набув чинності з 01.01.04 р., застосовується до правовідносин сторін згідно п. 4 Прикінцевих і перехідних положень) власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

На виконання п. 41 Порядку №1127 ПрАТ ХК "Київміськбуд" надано, а державним реєстратором перевірено -

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - Житлового будинку по вул. М.Раскової, 52-в (без вбудованих приміщень), зареєстрованого в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва 11.12.03 р. №299.

Як встановлено під час розгляду справи, ПрАТ ХК "Київміськбуд" як замовник будівництва мав оригінал відповідного акту, оскільки отримав один з його примірників у встановленому порядку, про що міститься інформація на самому акті у вигляді примітки. Акт надано державному реєстратору в одному примірнику, що був використаний для реєстрації права власності на обидва об'єкти нерухомого майна.

Згідно чинного законодавства право власності на багатоквартирний будинок як окремий об'єкт нерухомого майна не реєструється, тому реєстрація прав власності на квартиру у багатоквартирному будинку як новозбудований об'єкт проводиться на підставі саме акту введення в експлуатацію будинку, а не окремої квартири, у зв'язку з чим відповідні посилання позивача на те, що наданий акт не стосується введення в експлуатацію конкретної квартири, не може бути взято до уваги.

В свою чергу, оскільки у вказаному акті відсутня інформація щодо індивідуально визначеного майна - конкретної квартири у будинку, то надавати оригінал акту до пакету документів по кожній квартирі немає необхідності, оскільки факт введення будинку в експлуатацію однаковою мірою стосується всіх квартир у будинку;

технічні паспорти на об'єкти нерухомого майна - квартири №№1, 13 від 10.10.16 р., оформлені згідно вимог законодавства;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси: лист Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 25.10.16 р. №055-16546 щодо надання довідки з Реєстру адрес м. Києва та лист Головного управління містобудування та архітектури КМДА від 19.06.03 р. №07-5089, в якому міститься пропозиція про визначення адреси житлового будинку - вул. М.Раскової, 52в.

Суд зазначає, що необхідність подання документа на підтвердження присвоєння об'єкту новозбудованого нерухомого майна адреси пояснюється саме тим, що він є новозбудований, і до введення об'єкта в експлуатацію відповідної адреси не існує.

В даному випадку житловий будинок введено в експлуатацію 11.12.03 р., і його адреса є загальновідомою інформацією, міститься в Реєстрі адрес м. Києва та додаткового підтвердження не потребує, як і та обставина, що вул. М.Раскової перейменована на вул. Є.Сверстюка відповідним рішенням Київської міської ради.

Щодо листа Департаменту містобудування та архітектури №055-16546, який датується 25.10.16 р., його додано до заяв 27.10.16 р. в день прийняття рішення про державну реєстрацію, що жодного порушення не становить і на наявність підстав для прийняття оскаржуваних рішень жодним чином не впливає.

Інші перераховані у п. 41 Порядку №1127 документи правовідносин сторін не стосуються і надаватися не мали.

Щодо наявності підстав для зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав згідно ст. 23 Закону №1952-IV суд зазначає наступне.

Згідно вказаної статті зупинення розгляду можливе виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Щодо першої обставини суд згідно вищенаведеного дійшов висновку про її відсутність.

Щодо необхідності зупинення розгляду заяв для отримання інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, то вказана підстава також була відсутня, оскільки державним реєстратором зроблено перед реєстрацією прав власності відповідні запити до всіх доступних електронних реєстрів, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками по справі.

Щодо запиту до Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, яке здійснювало реєстрацію прав власності на квартири до початку функціонування Реєстру прав власності на нерухоме майно, ведення якого розпочато згідно наказу Мінюсту від 07.02.02 р. № 7/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", то в отриманні вказаної інформації не було необхідності, оскільки житловий будинок введено в експлуатацію 11.12.03 р., після початку функціонування вказаного реєстру, тоді як до 11.12.03 р. жодні права на об'єкти нерухомого майна реєструватися не могли жодним уповноваженим органом.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи, права власності на квартири №№ 1, 13 до вчинення оскаржуваних реєстраційних дій не реєструвалися, і 3-я особа не вводила в оману державного реєстратора, надаючи інформацію про здійснення державної реєстрації прав вперше.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про вчинення державним реєстратором дій чи бездіяльності, прийняття рішень за заявами 3-ї особи, на порушення вимог чинного законодавства, передбачених підстав та процедури реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У суду відсутні підстави для висновку про порушення державним реєстратором вказаних принципів.

Натомість, згідно пояснень позивача ним заперечується право 3-ї особи звертатися до державного реєстратора як належного заявника, який має речове право на вказані об'єкти нерухомого майна.

З цього приводу суд зазначає, що у державного реєстратора не було підстав з'ясовувати та вивчати всі можливі претензії позивача або інших осіб на об'єкти нерухомого майна, оскільки станом на час звернення за вчиненням реєстраційних дій (а також станом на час розгляду справи) не існувало жодних формалізованих претензій на вказані об'єкти нерухомого майна, наявність яких могла би бути перешкодою для реєстрації права власності.

Відсутні такі підстави і у адміністративного суду під час розгляду справи про відповідність законодавству рішень, дій чи бездіяльності державного реєстратора.

Зокрема, посилання позивача на наявність у майна статусу "службового" або спільного майна власників квартир можуть бути оцінені судом виключно під час розгляду спору про визнання за позивачем або іншою особою права власності на вказане майно.

При чому, реєстрація права власності на майно за 3-ю особою не перешкоджає будь-яким іншим особам заявляти на нього права шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

У випадку визнання у судовому порядку прав власності позивача або іншої особи на майно раніше проведена державна реєстрація права власності на 3-ю особу буде скасована як прохідна вимога незалежно від того, чи відповідали реєстраційні дії вимогам законодавства на момент їх вчинення.

Саме таким чином, на думку суду, можна довести та захистити право позивача на майно, тоді як звернення до суду з вимогами про скасування рішення про реєстрацію права власності на іншу особу за відсутності будь-яких речових прав на майно належним способом захисту визнане бути не може, а є перешкоджанням іншим особам користуватися своїми правами.

Під час підготовчого провадження судом оголошено про те, що повторно подана заява про вжиття заходів до забезпечення позову від 30.01.18 р. буде розглянута за результатами розгляду справи, у зв'язку з чим в резолютивній частині рішення суд зазначає про вирішення вказаної заяви.

Оскільки суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, підстави для задоволення вказаної заяви також відсутні.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. В задоволення клопотання про забезпечення позову відмовити.

3. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 27.06.18 р.