Справа № 804/2065/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Справа № 804/2065/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ОСОБА_2 Дніпро" до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнати протиправним та скасувати рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «ОСОБА_2 Дніпро» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якому позивач просить:
- зобовязати Головне архітектурно-планове управління Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської Ради внести зміни до існуючих містобудівних умов та обмежень земельної ділянки по обєкту «Багатоповерхового житлового комплексу» у м. Дніпро.
Ухвалою суді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 прийнято до провадження адміністративну справу №804/2065/18 та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження/
Представник позивача у судове засідання призначене на 31.05.2018р. не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується належними доказами, надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ПП «ОСОБА_2 Дніпро» здійснює будівництво об'єкту «Багатоповерховий житловий комплекс по вул. Луговській, 248 м. Дніпро».
При цьому передпроектна пропозиція, підготовлена ПП Архітектурна майстерня «Аліпов», щодо будівництва вищевказаного об'єкту «Багатоповерховий житловий комплекс по вул. Луговській, 248 м. Дніпро» була розглянута та затверджена 15 липня 2016 року на засіданні архітектурно-містобудівної ради при ГоловАПУ міської ради.
Так, засіданням архітектурно-містобудівної ради було ухвалено: «Передпроектну пропозицію: Багатоповерховий житловий комплекс по вул. Луговській, 248. Відзначено відповідність розміщення об'єкта вимогам містобудівної документації. Зазначена необхідність коригування проектних рішень з урахуванням недостатньої нормативної території для розміщення об'єкта із зміненням об'ємно-просторового рішення з урахуванням, містобудівної ситуації та середовищного аспекту. Матеріали проектної документації підлягають внесенню до містобудівного кадастру», що підтверджується витягом з протоколу №131 Засідання архітектурно-містобудівної ради, залученим до матеріалів справи.
При цьому передпроектна пропозиція згідно техніко-економічних показників передбачала будівництво 18 поверхового будинку.
Тобто, Головне архітектурно-планове управління міської ради ще у 2016 році визначилось із містобудівною ситуацією по вул. Луговській, 248 щодо будівництва багатоповерхового житлового комплексу з висотністю до 18 поверхів, проте зазначило про необхідність корегування проектних рішень та внесення проектної документації до містобудівного кадастру.
На підставі рішення Дніпропетровської міської ради №264/18 від 15.02.2017р. призначення вищевказаної земельної ділянки змінено з «для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (код виду цільового при значення земель 02.01) на «для будівництва багатоповерхового житлового комплексу» (код виду цільового при значення земель 02.03).
Зміна цільового призначення земельної ділянки надала можливість позивачу розпочати підготовку для реалізації проекту «Будівництво багатоповерхового житлового комплексу».
Згідно з ч.1, ч.2 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення обєктів будівництва. Субєкти містобудування зобовязані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва обєктів.
Частиною статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
За змістом приписів п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів;
6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.
При цьому ч.1. ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що основними складовими вихідних даних є:
1) містобудівні умови та обмеження;
3) завдання на проектування.
Згідно з п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до обєктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва.
Частиною 3 статті 29 цього Закону визначено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:
1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;
2) копія документа, що посвідчує право власності на обєкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);
3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;
4) витяг із Державного земельного кадастру.
Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри обєкта будівництва. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.
Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).
Перелік обєктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Відповідно до ч.6 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.
Судом встановлено, що на виконання вищевказаних вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вимог наказу Мінрегіону від 07.07.2011р. №109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» (втратив чинність 06.11.2017 року), позивач звернувся до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради із заявою №40 від 25.05.2017 року про надання містобудівельних умов та обмежень, до якої було надано вичерпний перелік необхідних документів та містобудівельний розрахунок з техніко-економічними показниками, який з урахуванням недостатньої нормативної території для розміщення об'єкту передбачав будівництво 7 поверхового житлового будинку.
На підставі вищезазначеного позивачем отримано Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, видані Головним архітектурно-плановим управлінням за №15/29-61 від 31 травня 2017 року, назва об'єкта «Багатоповерховий житловий комплекс» за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, 248.
Тобто позивачем виконані усі вимоги діючого законодавства для початку виконання будівельних робіт з будівництва «Багатоповерхового житлового будинку».
При цьому слід зазначити, що всі три земельні ділянки (розташовані за адресами: м.Дніпро, вул. Луговська, 242, вул. Луговська, 242 та вул. Луговська, 248) мають спільні межі та формують одну безроздільну територію, що, в свою чергу, надає можливість підвищення поверховості будівництва та облаштування додаткової прилеглої прибудинкової території.
Тобто фактично позивач збільшив нормативну територію, маючи на меті підвищення багатоповерховості житлового комплексу.
Однак, на вищевказану заяву позивача відповідачем надано відповідь у формі листа про відмову в внесені змін до існуючих містобудівних умов та обмежень №7/20-68 від 09.02.2018р., в якій зазначено, що підставою відмови у внесені змін є невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Так, згідно з абзацом другим частини 8 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.
При цьому ч.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:
1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;
2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на обєкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;
3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.
Як зазначалося вище, позивачем при зверненні до відповідача з заявою про внесення змін до існуючих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки було додано до останньої всі необхідні документи, передбачені ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Також слід зазначити, що позивач звернувся до відповідача саме щодо внесення змін до містобудівних умов до об'єкта будівництва що розташований за адресою м. Дніпро, вул. Луговська, 248, містобудівний розрахунок чітко та суворо передбачає використання додаткових земельних ділянок по вул. Луговській 242 та 242г, як територію благоустрою прибудинкової території багатоповерхового житлового комплексу, а саме: дитячий майданчик, майдан для дорослого населення, майдан для заняття фізичною культурою, майдан для побутових цілей, проектні паркувальні місця. Жодної забудови додаткових земельних ділянок містобудівним розрахунком не передбачено. Крім того, передбачене будівництво комплексу не виходить за межі земельної ділянки №248, змінюється лише поверховість об'єкту будівництва.
Тобто відповідачем як підставу відмови зазначено невідповідність використання земельних ділянок по вул. Луговській, 242 та 242г вимогам містобудівної документації.
Однак, суд не погоджується з вказаною позицією відповідача, з огляду на таке.
Як зазначалося вище, на засіданні архітектурно-містобудівної ради Головного архітектурно-планового управління міської ради 15.07.2016р. було затверджено предпроектні пропозиції будівництва «Багатоповерхового житлового комплексу» по вул. Луговській, 248, м. Дніпро, підготовлені ПП Архітектурна майстерня «Аліпов», відповідно до яких узгоджено поверховість будинку - 18 поверхів: 3 поверхи паркінгу, 15 житлових поверхів, при цьому матеріали проектної документації підлягали внесенню до містобудівного кадастру.
Відповідно до оскаржуваної відповіді Департаменту по роботі з активами використання земельних ділянок, які розташовані по вул. Луговській, 242, 242г не відповідає вимогам містобудівної документації у звязку із тим, що за матеріалами генерального плану розвитку міста ці земельні ділянки розташовані на території існуючої садибної забудови Ж-1.
Водночас, питання щодо визначення цільового призначення земельної ділянки по вул. Луговській, 248, на якій ведеться будівництво багатоповерхового житлового комплексу, було вирішено міською радою ще 15.07.2017р., а саме: з моменту зміни цільового призначення цієї земельної ділянки на «для будівництва багатоповерхового житлового комплексу» (код виду цільового при значення земель 02.03), тобто орган місцевого самоврядування, який затверджує генеральний план міста Дніпра вже фактично вирішив питання цільового використання зазначеної земельної ділянки.
При цьому згідно з даними генерального плану 2016 року, який діяв на той час, та плану зонування території м. Дніпро, вищевказана земельна ділянка розташована в зоні змішаної багатоповерхової житлової та громадської забудови Ж-4.
Отже, відповідно до генерального плану 2016 року всі землі в зоні планування будівництва віднесені до категорії земель Ж-4.
Тобто на момент отримання дозвільної документації та початку виконання будівельних робіт позивач діяв в рамках затвердженого на той час генерального плану міста із дотриманням всіх встановлених вимог, що також не заперечується відповідачем відповідно до його відзиву на позов.
Крім того, земельні ділянки, розташовані по вул. Луговській, 242, 242г, фактично є однією цілісною земельною ділянкою з земельною ділянкою, розташованою по вул. Луговській, 248, що забезпечує проектну будівлю прибудинковою територією, та вільні від забудови.
До того ж, як вказувалося вище, містобудівним розрахунком 2018 року чітко визначено використання земельних ділянок по вул. Луговській, 242 та 242г, як території благоустрою.
Пунктом 3.25в* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» передбачено, що на території районів садибної забудови допускається розміщення майданчиків для ігор дітей дошкільного і молодшого шкільного віку та занять фізкультурою, автостоянок для тимчасового зберігання, майданчиків для сміттєзбиральників загального користування, що фактично є прибудинковою територією житлового будинку.
За таких обставин, твердження відповідача щодо невідповідності намірів позивача щодо використання зазначених земельних ділянок вимогам містобудівної документації не відповідає дійсним обставинам справи, тому підстави для відмову у внесенні змін до містобудівних умов та обмежень, про які просив позивач, відсутні, а отже рішення відповідача про таку відмову є протиправним та підлягає скасуванню.
Так, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення винесене відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Зобовязати Головне архітектурно-планове управління Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської Ради внести зміни до існуючих містобудівних умов та обмежень земельної ділянки від 31.054.2017 року №15/29-61 по обєкту «Багатоповерхового житлового комплексу» у м. Дніпро розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, 248.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3524,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1