Справа № 819/774/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/774/18

26 червня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю: секретаря судового засідання Придаткевич Н.В.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність від 09.01.2018 № 277/01

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якій позивач просить зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_3 сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 15115,80 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" позивач звільнена від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки нерухоме майно нею придбано вперше, а при зверненні до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з проханням про повернення вказаного збору у розмірі 15115,80 грн., отримала відмову. Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог враховуючи те, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, позбавлений можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше. Крім того, позивач добровільно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 15115,80 грн. і Тернопільське об'єднане управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області не вчиняло дій та не приймало рішень щодо зобов'язання позивача сплатити такий збір. Разом з тим зазначає, що відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 29.05.2018 о 11:00 год., а також залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області. 29.05.2018 розгляд справи відкладено на 26.06.2018 о 12:00 год. у зв'язку з неявкою представника третьої особи в судове засідання.

У судовому засіданні 26.06.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.06.2018 проти позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області 26.06.2018 в судове засідання не з'явився, хоча про місце, дату і час судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином, що, враховуючи положення статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи по суті в його відсутності за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

27.11.2017 між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством "Компанія з управління активами "Національний резерв" укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого позивач придбала у власність квартиру №41, що знаходиться в будинку №9, розташованому по площі ОСОБА_4 у місті Тернополі (арк.спр.8-9).

Позивач сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного житла, що становить 15115,80 грн. відповідно до квитанцій №0.0.903864592.1, №0.0.903877715.1, №0.0.903981390.1 від 27.11.2017 (арк.спр.7).

Згідно з довідками управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області від 15.05.2018 підтверджено зарахування до державного бюджету 27.11.2017 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" в сумі 15115,80 грн.(арк.спр.28-30).

Позивач зверталась до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 15115,80 грн., проте листом від 14.12.2017 №19962/07 їй відмовлено з посиланням на відсутність підстав для повернення вказаного збору, так як Пенсійний фонду України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а також роз'яснено, що позивач має право звернутися до суду із адміністративним позовом про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна (арк.спр.11).

Позивач, не погодившись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР із змінами та доповненнями.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (надалі - Порядок №1740).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку №1740 сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку №1740 сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових актів суд дійшов висновку, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 29.11.2017, позивач є власником квартири за адресою: площа ОСОБА_4АДРЕСА_1, м. Тернопіль на підставі договору купівлі - продажу від 27.11.2017.(арк.спр.10).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 29.01.2018 у власності ОСОБА_3 перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_2, підстава виникнення права власності: договір дарування від 24.01.2018 (арк.спр.41).

Відповідно до довідки №82 від 18.04.2018, виданої ТВБВ №10019/020 філія Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" ОСОБА_3, приватизаційні депозитні рахунки для списання коштів на приватизацію житла за місцем проживання та реєстрації за період з 2002 року по 2010 рік та з 2016 року по 2018 рік - АДРЕСА_3, не відкривалися і житлові чеки не використовувались (арк.спр.13).

В матеріалах справи наявна довідка від 15.05.2018 №1333, видана ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" про те, що станом на 29.12.2012 ОСОБА_3 згідно обліку технічної інвентаризації в м. Тернополі не має зареєстрованого права приватної власності на будинок (квартиру) в м. Тернополі.(арк.спр.31)

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (надалі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на управління ПФУ покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 в адміністративній справі №819/1730/17 (№72365003 в ЄДРСР), у якій враховано правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно з яким державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 дійсно 27.11.2017 вперше придбала житло за договором купівлі-продажу - квартиру №41, що розташована в будинку №9 на площі ОСОБА_4 в м. Тернополі та при оформленні документів безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівліпродажу нерухомого майна в розмірі 15115,80 грн. відповідно до квитанцій №0.0.903864592.1, №0.0.903877715.1 та №0.0.903981390.1 від 27.11.2017 і довідок управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області від 15.05.2018, який підлягає поверненню.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що позивач пропустила строк звернення до суду, оскільки згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що про порушення своїх прав позивач дізналась з листа Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 14.12.2017 №19962/07, яким повідомлено про відмову у задоволенні її заяви про повернення сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Вказана відмова в адміністративному порядку до вищестоящого органу Пенсійного Фонду оскаржена не була, тобто в даному випадку строк звернення до суду не може обчислюватись, виходячи з тримісячного строку з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Позивач звернулась до суду 27.04.2018.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір згідно з квитанцією №713 від 27.04.2018 у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (вул. Руська, 17, м. Тернопіль, ) сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області (бульвар Т.Шевченка, 3, м. Тернопіль, ) подання про повернення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (46000, м. Тернопіль, площа ОСОБА_4, 9, кв. 41, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 15115 (п'ятнадцять тисяч сто п'ятнадцять) грн. 80 коп. сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (вул. Руська, 17, м. Тернопіль, ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (46000, м. Тернопіль, площа ОСОБА_4, 9, кв. 41, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплачений згідно квитанції №713 від 27.04.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.