Справа № 820/3402/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 р. № 820/3402/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України, в якому, з підстав протиправності рішень, просить суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4666/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4667/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4668/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4660/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4661/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4662/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4663/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4664/1309 від 19.02.2018 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №2040-4665/1309 від 19.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області винесені, на думку позивача, без врахування приписів чинного законодавства.

Відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибула, позов підтримала та просила його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлових будівель, які знаходиться за адресою місто Харків, Карачівське шосе, 6: - нежитлової будівлі літ. «Б-3», загальною площею 2816,8 м2; - нежитлової будівлі літ. «А-2», загальною площею 305,8 м2; - нежитлової будівлі літ. «Ж-1» загальною площею 265,69 м2.

ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 11.03.2004 року, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців №0035625 від 05.11.2005 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.10.2015 року, в якій в якості основного виду економічної діяльності зазначено - 32.99 виробництво іншої продукції, н. в. і. у.

Як зазначено позивачем, нежитлові приміщення літера «Б-3», літера «А-2» та літера «Ж-1», які знаходяться за адресою: місто Харків, Карачівське шосе, 6, він використовує у своїй підприємницькій діяльності. Також зазначено, що приміщення використовуються за цільовим призначенням для виготовлення текстильних товарів, а саме: застібок, блискавок, шнурів з поліестеру, тасьм різних видів (крошетні та жакардові), декоративних виробів з SOFT PVC, нашивок, інших комплектуючих та виробів для легкої, швейної, текстильної промисловості, в межах виду діяльності 32.99 КВЕД 2010 - Виробництво іншої продукції, н. в. і. у.

Також, позивачем надано до суду наказ №1 від 03.01.2012 виданий ФО-П ОСОБА_3, в якому зазначено, що у звязку з необхідністю розміщення виробництва для провадження підприємницької діяльності вирішено нежитлові приміщення літера «Б-3», літера «А-2» та літера «Ж-1», які знаходяться за адресою: місто Харків, Карачівське шосе, 6 та є власністю ОСОБА_3, використовувати для здійснення підприємницької діяльності в межах виду діяльності 32.99 КВЕД 2010 - Виробництво іншої продукції, н. в. і. у.

Головним управлінням ДФС у Харківській області 19.02.2018 року винесено податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми податкових зобовязань ОСОБА_3 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке перебуває у власності фізичної особи:

- №2040-4666/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2015 рік у розмірі 17154,31 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 2816,8 м2 та ставки податку 6,09 грн.

- №2040-4667/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2016 рік у розмірі 19407,75 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 2816,8 м2 та ставки податку 6,89 грн.

- №2040-4668/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2017 рік у розмірі 22534,4 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 2816,8 м2 та ставки податку 8-грн.

- №2040-4663/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2015 рік у розмірі 2978,49 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 305,8 м2 та ставки податку 9,74 грн.

- №2040-4664/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2016 рік у розмірі 5057,93 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 305,8 м2 та ставки податку 16,54 грн.

- №2040-4665/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2017 рік у розмірі 9785,6 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 305,8 м2 та ставки податку 32 грн.

- №2040-4660/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2015 рік у розмірі 1619,33 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 265,69 м2 та ставки податку 6,09 грн.

- №2040-4661/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2016 рік у розмірі 1832,05 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 265,69 м2 та ставки податку 6,89 грн.

- №2040-4662/1309, яким Головним управлінням ДФС у Харківській області визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2017 рік у розмірі 2127,2 грн. із розрахунку із загальної площі об'єкту нежитлової нерухомості 265,69 м2 та ставки податку 8 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем було подано до Державної фіскальної служби України скаргу, в якій просив скасувати податкові-рішення, як такі що суперечать вимогам законодавства.

Державною фіскальною службою України винесено рішення про результати розгляду скарги №5825/Б/99-99-11-02-01-14 від 23.04.2018 року, яким податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, вважаючи вищевказані рішення відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 4.1.1, 4.1.3. п. 4.1 статті ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах зокрема як:

- загальність оподаткування - кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

- невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Згідно п. 6.1. статті 6 ПК України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу вимог п. 16.1. статті 16 ПК України платник податків зокрема зобов'язаний:

- стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Отже, платник податків зобов'язаний сплатити відповідні податки у встановленому законом розмірі та у встановлений строк, в свою чергу невиконання чого тягне за собою притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства.

При вирішенні даної справи по суті, в силу ч.5 ст. 242 КАСУ, суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року по справі № 822/2624/16.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

У відповідності п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Підпунктом «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, визначено перелік об'єктів нерухомості, які не є об'єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженого наказом Державного комітету України зі стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості").

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018- 2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об'єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

За таких обставин, нежитлові будівлі літера «Б-3», загальною площею 2816,8 м2, літера «А-2», загальною площею 305,8 м2, літера «Ж-1», загальною площею 265,69 м2, які знаходяться за адресою: місто Харків, Карачівське шосе, 6, є будівлями промисловості, що підтверджується технічними паспортами та Декларацією про готовність обєкта до експлуатації №ХК 3 від 14.12.2011 року.

У Декларації про готовність обєкта до експлуатації №ХК 3 від 14.12.2011 року, вказано код будівлі 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості» відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000.

Крім того, норма п. п. "є" п. 266.2.2. ст. 266 ПК України в розрізі основоположного принципу єдиного підходу до встановлення податків і зборів, передбаченого пп. 4.1.11 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, і принципу нейтральності оподаткування, встановленого у пп. 4.1.8 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України не містить жодних виключень, обмежень чи застережень щодо включення будівель промисловості, що належать на праві приватної власності фізичним особам - підприємцям, до об'єктів, які не оподатковуються в силу закону.

Тобто, вищезазначені нежитлові приміщення на підставі підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області всупереч приписів чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61003, АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.46) про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4666/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4667/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4668/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4660/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4661/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4662/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4663/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4664/1309 від 19.02.2018 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України №2040-4665/1309 від 19.02.2018 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61003, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в сумі 824 (вісімсот двадцять чотири) грн. 98 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 27.06.2018 року.