Справа № 805/2331/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 р. Справа№805/2331/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Кульматицькій В.М.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Селко до Головного управління ДФС у Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ш» № від 22.09.2017 року про сплату штрафних санкцій на суму 1221642,25 грн за затримку на 4 календарних дні сплату грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт,послуг),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Селко звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2017 року № на суму 1221642,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, прийнятим без законних підстав та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у 2016 році підприємство перебувало на спеціальному режимі оподаткування ПДВ у сфері сільського господарства, 30.01.2017 року позивачем подано декларацію за грудень 2016 року, однак у звязку з виявленням помилки у декларації з ПДВ, підприємством 17.02.2017 року направлено уточнюючий розрахунок, де правильно зазначено господарські операції які були здійснені у грудні 2016 року. В акті камеральної перевірки зазначено, що за підприємством обліковувався податковий борг, разом з тим, відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПК України (в редакції чинної у грудні 2016 року) згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету, та повинна залишатися в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Таким чином, при перерахуванні коштів на спеціальний рахунок суб'єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ не відбувається сплата податку до бюджету, не виникає податкового боргу, а отже і відсутні підстави для застосування штрафних санкцій. Отже, зазначені вище обставини свідчать про відсутність порушень законодавства з боку позивача, які можуть бути підставами для фінансової відповідальності.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що податковим органом було проведено камеральну перевірку та виявлено порушення яке полягало у несвоєчасній сплаті узгодженого податкового зобовязання з ПДВ. Так, станом на 17.02.2017, тобто на момент нарахування суми податкових зобов'язань,згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року від 17.02.2017 №, згідно даних інтегрованої картки з податку на додану вартість платника податків ТОВ «СЕЛКО», обліковувалася сума переплати - 2 973,52 грн. На момент надання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року від 17.02.2017 №, на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість ТОВ «СЕЛКО» кошти відсутні. 18.02.2017 року підприємством надано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року № НОМЕР_1 за даними якої підприємством задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 13592014,00 грн, яка 20.02.2017 була відображена в інтегрованій картці з податку на додану вартість платника податків ТОВ «СЕЛКО», та 20.02.2017 року податковий борг у сумі 12216422,48 грн, відповідно до уточнюючого рорахунку, погашено, отже позивачем несвоєчасно погашено податковий борг у звязку з чим застосовані штрафні санкції. Враховуючи зазначене відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2018 позовну заяву залишено без руху, ухвалою суду від 20.04.2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання на 15.05.2018 року; ухвалою суду від 15.05.2018 року відкладено підготовче засідання на 04.06.2018 року, ухвалою суду від 04.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.06.2018 року.

Представник позивача до судового засідання не зявився надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві та заперечені на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Селко (), пройшло передбачену законодавством державну реєстрацію 07.10.1998 року №0000153, є юридичною особою, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки.

Головне управління ДФС у Донецькій області (), є субєктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку Покровської ОДПІ ГУ ДФС за основним видом діяльності «вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів».

30.01.2017 року позивачем подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року.

17.02.2017 року у звязку з самостійним виявленням у податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року помилки позивачем направлено до контролюючого органу уточнюючий розрахунок, з правильним відображенням відповідних операції, які здійснено у грудні 2016 року, де було самостійно збільшено загальну суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 12 219 396грн.

Сплата відбулась наступними податковими деклараціями з податку на додану вартість, згідно з якими сума від'ємного значення зарахована у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість: податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2017року N від 18.02.2017 у сумі 12 216 422,48 грн.

28.08.2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області проведена камеральна перевірка своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобовязання з ПДВ згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за грудень 2016 року, за результатами якої складено акт № 196/05-99-12-161-30013443 від 28.08.2017 року.

Висновки акту полягають у встановлені порушення пункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати у період з 17.02.2017 року по 28.02.2017 року сум узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ по податковій звітності з ПДВ, а саме: уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань зподатку на додану вартість у звязку з виправлення самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за грудень 2016 року, поданому 17.02.2017 року.

На підставі акту № 196/05-99-12-161-30013443 від 28.08.2017 Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 22.09.2017 року про сплату штрафних санкцій на суму 1221642,25 грн за затримку на 4 календарних дні сплату грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт,послуг).

Оцінюючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, викладених в акті перевірки позивача і, відповідно, винесеного на його підставі податкового повідомлення-рішення на відповідність вимогам ПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України (далі-ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Підпункт 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України визначає податкове зобов'язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України), та має бути сплачене протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Платники податку зобов'язані, зокрема: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (ст. 176 ПК України).

Окрім того, згідно ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з приписами п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплату грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника, податковий та індивідуальний податковий номер платника та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету. Порядок формування та надсилання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової і митної політики.

Проте, статтею 209 ПК України (в редакції чинної до 01.01.2017 року), врегульовано спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 ПК України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у п. 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

За приписами п. 209.6 чт. 209 ПК України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Факт реєстрації позивача, як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі спеціальним режимом оподаткування суми податку на додану вартість, що підлягають перерахуванню на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не підлягають сплаті до бюджету та повністю залишаються в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг. Зазначені суми коштів акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на таких рахунках у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. (пп. 209.2.3 п. 209.2 ст. 209 ПК України в редакції на час здійснення господарської операції у грудні 2016 року).

Таким чином, при перерахуванні коштів на спеціальний рахунок суб'єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ не відбувається сплата податків до бюджету, не виникає податкового боргу, а отже і відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України викладеній в ухвалі від 12.09.2017 року по справі №К/800/9147/16.

Відповідно до пп.209.2.4 п.209.2 ст. 209 ПК УКраїни, сільськогосподарські підприємства - субєкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, повинні забезпечити перерахування на їхні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Проведення сільськогосподарським підприємством - субєктом спеціального режиму оподаткування розрахунків з бюджетом за іншими операціями, здійсненими протягом звітного (податкового) періоду не в межах спеціального режиму оподаткування, здійснюється у порядку, передбаченому статтею 200 цього Кодексу.

Однак, нормами ПК України не передбачена відповідальність субєкта господарювання у вигляді застосування штрафних санкцій в разі недотримання строків перерахування таких коштів.

Як передбачено абзацом 2 п. 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідальність для сільськогосподарського підприємства (у відповідності до законодавства) набуває лише в разі нецільового використання суми податку на додану вартість.

Таким чином, положеннями вищевказаного Порядку передбачений єдиний випадок в разі настання якого до сільськогосподарського підприємства може бути застосовано відповідальність у вигляді застосування штрафних санкції. Даний перелік є виключним і не передбачає інших умов для застосування такої відповідальності.

Тобто, оскільки відповідальність сільськогосподарського підприємства за недотримання строків сплати коштів (суми ПДВ) не передбачена законодавством, а також беручи до уваги, що позивачем сплачено податкове зобовязання у сумі 12 219 396 грн, відповідно до уточнюючого розрахунку від 17.02.2017 року за грудень 2016 року, рахунок відємного значення визначеного у податковій декларації з ПДВ від 18.02.2017 року, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про допущення товариством порушення ПК України є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не базуються на нормах чинного законодавства.

Разом з тим, відповідно до пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.113.3 ст. 113 ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

За приписами ст. 126 ПК України штрафні санкції за порушення строків сплати узгодженого податкового зобовязання застосовуються у відсотках від суми погашеного податкового боргу.

З огляду на відсутність у позивача податкового боргу, штрафні санкції за ст. 126 ПК України не застосовуються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій з винесення спірного податкового повідомлення-рішення, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При звернені до суду позивач мав сплатити судовий збір у сумі 18324,63 грн. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 20.04.2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору у сумі 16562,63 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1762 грн та на користь Державного бюджету України 16562,63 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Селко до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми «Ш» № від 22.09.2017 року про сплату штрафних санкцій на суму 1221642,25 грн за затримку на 4 календарних дні сплату грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Селко () судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області () на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 16562,63 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.06.2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Христофоров А.Б.