Справа № 826/4348/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа №826/4348/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1959/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.

секретар судового засідання - Івановій Н.П.

за участю: позивач - ОСОБА_2, прокурор - Чорна О.М., представник відповідача Власенко І.І., Хоменко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2013р. (суддя - Данилишин В.М.) та додаткову постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2013р. (суддя - Данилишин В.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. (судді-Коротких А.Ю., Літвін Н.М., Хрімля О.Г.) у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 12.07.2012р. № 786/8123;

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо неприйняття рішення про безоплатну передачу у власність та видачу державного акту на право власності на землю: по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 - 276,4 кв.м., ОСОБА_7 - 276,4 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_3, ОСОБА_2 - 154,93 кв.м., ОСОБА_7 - 154,93 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_4, ОСОБА_2 - 568,97 кв.м., ОСОБА_7 - 568,97 кв.м., ОСОБА_8 - 999,03 кв.м., ОСОБА_9 - 999,03 кв.м.;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не підготовки проекту відповідного рішення Київської міської ради про безоплатну передачу у власність та видачу державного акту на право власності на землю: по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_12 - 966,92 кв.м., ОСОБА_11 - 966,92 кв.м., ОСОБА_10 - 966,92 кв.м., ОСОБА_13 - 966,92 кв.м.;

- зобов'язати Київську міську раду прийняти рішення, яким передати у приватну власність на безоплатній основі вказані земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, позивачам у вказаних розмірах;

- зобов'язати внести відповідну інформацію про набуття позивачами права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним, а бездіяльність відповідачів щодо підготовки проекту рішення про безоплатну передачу у власність земельних ділянок, на яких розташовані приміщення позивачів, є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси позивачів.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивачам на праві власності належать приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які розташовані на земельних ділянках з обліковими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2012р. у справі № 2а-1235/12/2670 частково задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради щодо не підготовки проекту рішення Київської міської ради про безоплатну передачу у власність та видачу державного акту на право власності на землю позивачам по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Крім того, визнано незаконною бездіяльність Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не підготовки проекту рішення Київської міської ради про безоплатну передачу у власність та видачу державного акту на право власності на землю: по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_13

Забов'язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути заяви позивачів та підготувати проект відповідного рішення Київської міської ради щодо питання безоплатної передачі у власність та видачі державного акту на право власності на землю по вказаних земельних ділянках.

На виконання зазначеної постанови суду Київською міською радою розглянуто клопотання про передачу у власність земельних ділянок і 12.07.2012 р. № 786/8123 прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Таке рішення прийняте з врахуванням того, що спірна земельна ділянка розташована на території існуючого парку «Гідропарк», створеного рішенням Київської міської ради Київської міської ради від 23.12.2004р. № 878/2288 "Про створення регіонального ландшафтного парку "Дніпровські острови" та відповідно до статті 44 Земельного кодексу України відноситься до земель природно- заповідного фонду.

В подальшому, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, рішенням Київської міської ради від 18.04.2013р. №248/9305 їм також відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництваі обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 12.07.2012р. № 786/8123 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд".

Визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо неприйняття рішення про безоплатну передачу у власність та видачу державних актів на право власності на землю: по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 - 276,4 кв.м., ОСОБА_7 - 276,4 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_3, ОСОБА_2 - 154,93 кв.м., ОСОБА_7 - 154,93 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_4, ОСОБА_2 - 568,97 кв.м., ОСОБА_7 - 568,97 кв.м., ОСОБА_8 - 999,03 кв.м., ОСОБА_9 - 999,03 кв.м.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не підготовки проекту відповідного рішення Київської міської ради про безоплатну передачу у власність та видачу державних актів на право власності на землю: по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_12 - 966,92 кв.м., ОСОБА_11 - 966,92 кв.м., ОСОБА_10 - 966,92 кв.м., ОСОБА_13 - 966,92 кв.м.

Зобов'язано Київську міську раду прийняти рішення, яким передати у приватну власність на безоплатній основі земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 - 276,4 кв.м., ОСОБА_7 - 276,4 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_3, ОСОБА_2 - 154,93 кв.м., ОСОБА_7 - 154,93 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_4, ОСОБА_2 - 568,97 кв.м., ОСОБА_7 - 568,97 кв.м., ОСОБА_8 - 999,03 кв.м., ОСОБА_9 - 999,03 кв.м.; по земельній ділянці, обліковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_12 - 966,92 кв.м., ОСОБА_11- 966,92 кв.м., ОСОБА_10 - 966,92 кв.м., ОСОБА_13 - 966,92 кв.м.

Зобов'язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві внести відповідну інформацію про набуття ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 права власності на земельні ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Додатковою постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 18.04.2013р. № 248/9305 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_13 на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд".

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій заступник прокурора м. Києва подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва).

Статтею 45 цього Кодексу передбачено, що землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Статтею 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об'єктів, також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів у їх власників або користувачів.

Таким чином на час виникнення спірних правовідносин законодавствам було передбачено можливість перебування земель природно-заповідного фонду у приватній власності.

Це, зокрема, стосується земель, які були відведені і перебували у власності на момент прийняття рішення про відведення земель до природного заповідного фонду.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка у 1967 році була відведена під будівництво ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», приміщення якого в подальшому в складі цілісного майнового комплексу були викуплені його трудовим колективом і на даний час перебувають у власності позивачів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції , виходив з того, що позивачі є власниками приміщень, які розташовані на спірній земельній ділянці, позивачами надано усі необхідні документи для прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність, а до земель природно-заповідного фонду спірну земельну ділянку віднесено уже після передачі розташованих на ній приміщень у власність позивача.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, в цій частині висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивачі як власники нерухомого майна набули права на спірну земельну ділянку, рішення про її вилучення у встановленому законом порядку не приймалось, відповідачем безпідставно прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо її відведення позивачам, а тому суди обґрунтовано прийняти рішення про задоволення позову в цій частині.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання у касаційній скарзі на те, що рішення прийняте з порушенням виключної компетенції відповідача на розпорядження земельними ділянками.

Так, в ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з тривалою бездіяльністю відповідачів у питанні передачі у власність позивачам земельних ділянок для обслуговування належних їм на праві власності об'єктів нерухомості, які розташовані на цих ділянках.

В зв'язку з такою бездіяльністю позивачі неодноразово звертались за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Дії та бездіяльність відповідачів, які є предметом розгляду у даній справі, пов'язані саме з неналежним виконанням відповідачами рішення суду, спрямованого на врегулювання питання про передачу у власність позивачам спірних земельних ділянок.

Крім того, повноваження суду у разі задоволення адміністративного позову не обмежені переліком постанов, які передбачені статтею 162 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.).

За змістом абзацу другого частини другої цієї статті суд може прийняти і іншу постанову (крім тих, які передбачені цією статтею), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для оцінки втручання в право особи на мирне володіння майном на предмет сумісності з гарантіями статті 1 Першого протоколу, необхідно з?ясувати чи є втручання законним, чи переслідує воно суспільний чи публічний інтерес та чи є таке втручання пропорційним визначеним цілям (зокрема, рішення ЄСПЛ у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року). При цьому Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, навіть якщо не буде додержано хоча б одного критерію.

На думку колегії суддів тривале не вирішення відповідачами питання передачі позивачам земельних ділянок для обслуговування належного їм на праві власності нерухомого майна призвело до втручання у їх право мирно володіти цим майном. Посилання відповідачів на наявність для такого втручання суспільного інтересу, як то віднесення таких земель до природно заповідного фонду, на думку суду є необгрунтованим, оскільки таке віднесення відбулось уже після набуття права власності на об?єкти нерухомого майна, а рішень про вилучення земельних ділянок, на яких такі об?єкти знаходяться, відповідачами не приймалось.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що при ухваленні судових рішень в цій частині суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права в зв?язку з чим в цій частині рішення судів підлягають залишенню без змін.

В той же час, за правилами статті 168 КАС України в (редакції до 15.12.2017р.) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Із змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що законність рішення відповідача від 18.04.2013р. предметом позовних вимог у даній справі не було.

Таким чином, приймаючи постанову від 06.06.2013 року суд першої інстанції вирішив усі позовні вимоги, передбачені законом підстави для прийняття додаткової постанови відсутні, в зв'язку з чим прийнята у справі додаткова постанова підлягає скасуванню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції прийнято рішення про зобов?язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві вчинити дії, яка до участі в розгляді справи залучена не була, а тому в цій частині рішення також підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 349, 350, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. скасувати.

Додаткову постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2013р. скасувати і в задоволенні заяви, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про прийняття додаткової постанови відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2013р. в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання реєстраційної служби Головного Управління юстиції у місті Києві внести інформацію про набуття ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 права власності на земельні ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасувати і в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2013р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В.Коваленко

В.М. Кравчук