Справа № 821/810/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/810/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача Неділька В.Г.,

представника відповідача Гордієнка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю шкіряний завод "Платан ЛТД" (ТОВ шкіряний завод «Платан ЛТД», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 року № .

Свої вимоги мотивує тим, що 23 березня 2018 року податковим органом була проведена камеральна перевірка товариства з питань своєчасності сплати податку на додану вартість, за результатами якої було складено акт №831/21-22-12-01/307974 від 23.03.2018р., яким встановлено факт порушення платником граничних строків сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). За висновками акту перевірки податковим органом до позивача було винесенно податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 року №, якими до платника податку були застосовані штрафні санкції у розмірі 16798,87 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Позивач вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідач підмінив один вид перевірки іншим, а саме документальну перевірку камеральною. В обґрунтування такої позиції послався на Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платника податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 червня 2013 року №165 та висновки Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі К/9901/4034/17 804/5957/16.

Окрім того зазначив, що згідно норм ПК України у разі надходження коштів платника податку, який має податковий борг, такі зараховуються на погашення податкового боргу згідно із черговістю, проте нормами ПК України не встановлено відповідальності платника податків у вигляді штрафу внаслідок дій податкового органу щодо черговості зарахування коштів у разі звернення їх на погашення податкового боргу. Таким чином обов'язок податкового органу щодо зарахування коштів платника податку на погашення існуючого податкового боргу обмежується пунктом 87.9 ст. 87 ПК України, натомість правом застосовувати штрафні санкції до платника податків контролюючий орган наділений тільки у разі, якщо такий платник несвоєчасно сплатив суму грошового зобов'язання, зазначену ним у платіжному документі. Зазначив, що вказане узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 21.07.2016 року у справі К/800/9365/16. Посилається Перший Протокол до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, яка є частиною національного законодавства України, та рішення Європейського суду з прав людини, зокрема «Щокін проти України», згідно яких будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Ухвалою суду від 18 травня 2018 року відкрите спрощене позовне провадження із призначенням її до розгляду у судовому засіданні 13 червня 2018 року. Запропоновано надати відповідачу відзив на позовну заяву.

08 червня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого податковий орган заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Зазначив, що питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів були предметом документальної перевірки до 01 січня 2017, а саме до внесення змін до статті 75 Податкового кодексу України згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016. Контролюючий орган мав всі законні підстави для проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати з податку на додану вартість платником ТОВ «Шкіряний завод «Платан ЛТД» по декларації за вересень-жовтень 2017 року, а твердження позивача про підміну одного виду перевірки іншим, а саме документальної перевірки - камеральною є необґрунтованим та безпідставним.

Пояснив, що нормою п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов'язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у платника податків виникає недоїмка за податковими зобов'язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст.126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки. Зазначив, що аналогічну позицію висловив і Верховний Суд, зокрема у своїх рішеннях, від 13.02.2018 по справі №К/9901/3879/17, від 04.04.2018 по справі №К/9901/3770/17, від 17.04.2018 по справі №К/9901/716/18.

В судове засідання 13 червня 2018 року сторони прибули.

В судовому засіданні за заявою представника відповідача суд допустив заміну відповідача з Головного управління ДФС у Херсонській області на належного - Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у зв'язку із реорганізацією територіальних органів ДФС та їх перейменування.

Представник позивача проти заміни відповідача на належного не заперечував.

Судове засідання відкладено на 22 червня 2018 року за клопотання представника позивача з метою надання йому часу для ознайомлення із відзивом на позовну заяву та належного обґрунтування своєї правової позиції з його урахуванням.

19 червня 2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якого позивач зазначив, що ним додержано всіх вимог ПК України щодо сплати податку до бюджету у встановлені строки, а застосування до товариства штрафу у зв'язку із зарахуванням цих коштів в рахунок погашення податкового боргу є протиправним. Крім того наполягав, що відповідачем не додержано своїх власних процедур щодо проведення перевірки, оскільки предметом камеральної перевірки була перевірка своєчасності сплати податків до бюджету.

22 червня 2018 року представники сторін в судове засідання прибули.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

23.03.2018 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ шкіряний завод «Платан ЛТД» по деклараціям за вересень - жовтень 2017 року. За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №831/21-22-12-01/307974 від 23.03.2018 року, яким встановлено порушення термінів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

За висновками акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 16.04.2018 №, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 20% - у сумі 16798,87 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Як стверджує відповідач, та згідно наданих до матеріалів справи облікових карток платника податків за податком на додану вартість у платника ТОВ шкіряний завод «Платан ЛТД» обліковується недоїмка станом на дату сплати податкових зобов'язань за податковими деклараціями за вересень-жовтень 2017 року.

Тому, зазначені позивачем суми по платіжних дорученнях №1130 від 28.09.2017 (14976 грн.), №1131 від 28.09.2017 (36906 грн.), №186 від 13.10.2017 (20300 грн.), №1167 від 27.10.2017 (40330 грн.), №1175 від 14.11.2017 (10000 грн.), №213 від 29.11.2017 (38000 грн.) на підставі п.87.9 ст.87 Кодексу було зараховано в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, тому по деклараціям за вересень-жовтень 2017 року (вх. № від 19.10.2017 та вх.. № від 20.11.2017) виник новостворений податковий борг.

Тобто, суми, які платник перераховував на рахунок в якості сплати поточних зобов'язань, зараховувались в рахунок погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України доповнено абзацом другим такого змісту:

"Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах".

Відповідно до Прикінцевих положень цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

В даному разі податковим органом була проведена камеральна перевірка з питання своєчасності сплати податку з ПДВ по деклараціям за вересень-жовтень 2017 року за правилами абзацу другого пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України. Попередні редакції Податкового кодексу України не давали податковому органу права камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. При цьому, саме таку перевірку здійснив відповідач, самостійно зазначивши в акті перевірки «своєчасність сплати податку».

Суд зауважує на приписи п.54.1 ст.54 ПК України.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).

В наведеній нормі законодавець вказує, що грошове зобов'язання самостійно визначене платником податків в податковій декларації є узгодженим зобов'язанням. Отже і перевірка своєчасності сплати такого зобов'язання є нічим іншим, як перевіркою своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Таким чином, з 01 січня 2017 року податковий орган має право проводити камеральні перевірки своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах з січня місяця 2017 року.

Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За приписами п. 76.3 ст. 76 цього Кодексу камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно п.200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

На підставі аналізу зазначених норм Податкового кодексу, суд дійшов до висновку, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані Податковим кодексом України.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на те, що камеральну перевірку контролюючий орган може проводити не пізніше 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, оскільки це обмеження, відповідно до вимог п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, стосується перевірки заявлених даних в декларації.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Погашенням податкового боргу вважається зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (підпункт 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, як вбачається з викладеного, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобовязання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобовязання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобовязання в залежності від того, як платник податку її сплатив добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2014 року у справі № 21-279а14 за позовом Комунального підприємства Міський водоканал до Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача щодо протиправності дій відповідача з приводу перерозподілу платежів позивача в рахунок податкового боргу згідно з черговістю.

За з п. 87.9. ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ураховуючи викладене, судом встановлено, що оскаржуване рішення винесено відповідачем обґрунтовано, в межах своїх повноважень, тобто є правомірним і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД" (, 73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 13) залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 липня 2018 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 8.3.3