Справа № 815/6699/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р. м. Одеса Справа № 815/6699/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про зобов'язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га. на території Долинської сільської ради в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивачем було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га. на території Долинської сільської ради в Одеської області, однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу з пропозицією визначити інше місце розташування земельної ділянки, що свідчить про порушення вимог законодавства України, щодо реалізації прав позивача гарантованих Конституцією України та Земельним кодексом України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про зобов'язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га на території Долинської сільської ради в Одеській області - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем були виконані всі необхідні умови щодо подання клопотання у спосіб передбачений Законом, та підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з клопотанням №Ч-15605/0/5-17 від 26.07.2017р., №Ч-17830/0/5-17 від 23.08.2017р. до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2, 0 га. на території Долинської сільської ради в Одеської області.

За результатами розгляду клопотань, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідь позивачу, оформлену листом №Ч-15605/0-7863/6-17 від 16.08.2017р., №Ч-17830/0-8984/6-17 від 19.09.2017р. з пропозицією визначитися з іншим місцем розташуванням земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у переліку, висвітленому на сайті Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та подати клопотання відповідно до вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач правомірно запропонував позивачу визначитися з іншим місцем розташуванням земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у переліку, висвітленому на сайті Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, та подати клопотання відповідно до вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки дані про земельну ділянку, яку позивач бажає отримати у власні не внесені до державного земельного кадастру, а відтак не можливо встановити належність земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Згідно з ч.4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавчих актів, колегія суддів зазначає, що для отримання земельної ділянки безоплатно у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого компетентним органом приймається одне з відповідних рішень, а саме про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про надання мотивованої відмови у його наданні. При цьому, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся з клопотаннями №Ч-15605/0/5-17 від 26.07.2017р., №Ч-17830/0/5-17 від 23.08.2017р. до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2, 0 га. на території Долинської сільської ради в Одеської області.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що у клопотанні зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Також, до клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Проте, за результатами розгляду клопотань, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідь позивачу, оформлену листом №Ч-15605/0-7863/6-17 від 16.08.2017р., №Ч-17830/0-8984/6-17 від 19.09.2017р. з пропозицією визначитися з іншим місцем розташуванням земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у переліку, висвітленому на сайті Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та подати клопотання відповідно до вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені у листі відповідача №Ч-15605/0-7863/6-17 від 16.08.2017р., колегія суддів вважає, що вони законом не передбачені, а отже є незаконними.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Отже, оскільки за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га на території Долинської сільської ради Арцизького району Одеської області відповідачем не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні, а надано лист-роз'яснення, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 та вирішити питання про надання або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства .

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді клопотання позивача відповідач повинен вирішити клопотання позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та винесенням по справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 та вирішити питання про надання або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га на території Долинської сільської ради Арцизького району Одеської області.

В задоволенні інших частин позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 27 червня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова