Справа № 826/15914/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Київ № 826/15914/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Вовк І.Р., представника позивача Соловя А.В., представника відповідача Гури О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уіллоуз нутрішн Україна» про стягнення податкового боргу,

встановив:

12.12.2016 Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уіллоуз нутрішн Україна» (ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна») про стягнення податкового боргу у розмірі 327852 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що на час звернення до суду за товариством обліковується заборгованість зі сплати податку на прибуток підприємств, яку відповідач не погашає в добровільному порядку. Борг виник внаслідок несплати самостійно узгодженого податкового зобов'язання, визначеного ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» в податковій декларації від 27.06.2016 № за 2016 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2016 у справі відкрито скорочене провадження, а ухвалою цього ж суду від 18.01.2018 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та наданих у справу доказах.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав та мотивів, викладених у письмових запереченнях. Усно пояснила, що доводи податкового органу про наявність у ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» боргу не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України.

Так, задекларовані податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств виконані товариством належним чином, а саме, при поданні податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року розраховано суму бюджетного відшкодування у розмірі 593210 грн. Згідно довідки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №150/26-15-14-04-01/39152660 від 23.06.2016 контролюючим органом порушень при відображенні ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року бюджетного відшкодовування податку на додану вартість у сумі 593210 грн не встановлено.

Одночасно із поданням вказаної декларації ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» подано в якості додатку до декларації заяву, в якій висловлено прохання врахувати частину вказаної суми бюджетного відшкодування у розмірі 330000 грн в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств. Однак, в порушення пункту 87.1 статті 87, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), вказані вимоги щодо зарахування в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств частини суми бюджетного відшкодування у розмірі 330000 грн контролюючим органом не виконані.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку врахував, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Так, суд встановив, що ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» до контролюючого органу подано податкову декларацію від 27.06.2016 № з податку на прибуток приватних підприємств за 2016 рік відповідно до якої визначено податкове зобов'язання в розмірі 328852 грн.

Вказану суму відповідачем згідно платіжного доручення від 09.03.2016 №107 сплачено частково, а саме, у сумі 1000 грн.

Відомості про сплату ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 327852 грн - відсутні.

15.03.2016 ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві сформовано та надіслано на адресу ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» податкову вимогу №10137-16 на суму 327852 грн. Вказана вимога отримана позивачем 11.04.2016, однак залишена без виконання.

Враховуючи наявність непогашеного податкового боргу, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулася до суду з позовом про його стягнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 67 Конституції України, прийнятій на п'ятій сесії Верховної Ради України 28.06.1996, кожен зобов'язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1. статті 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

У пункті 54.1 статті 54 ПК України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач не сплатив суми податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, які він самостійно визначив у поданій податковій декларації від 27.06.2016 №. Натомість, відповідач вказує, що задекларовані податкові зобов'язання ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» з податку на прибуток підприємств виконані належним чином. А позивачем безпідставно не враховано суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 330000 грн в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.

Щодо даних доводів відповідача суд зазначає наступне.

Підпунктом «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України передбачена можливість здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Згідно із пунктом 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Відповідно підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, сума від'ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2) на рахунок платника (відображається у рядку 20.2.1) та /або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Таким чином, нормами ПК України передбачено право на зарахування сум від'ємного значення з податку на додану вартість лише на сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з платежів, які повністю сплачуються до Державного бюджету України. При цьому, зарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з платежів, надходження яких розподіляються у пропорціях як до державного так і до місцевого бюджетів, податковим законодавством не передбачено.

Пунктом 9.1 статті 9 ПК України визначено, що до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Відповідно до пункту 9.3 наведеної статті, зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частиною другою статті 29 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI (БК України) встановлено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу, належать, зокрема, 90 відсотків податку на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 1 статті 64 БК України до доходів загального фонду бюджетів міст Республіканського АРК та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать 10 відсотків податку на прибуток підприємств.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 БК України бюджетна система України ґрунтується на принципі самостійності, згідно якого Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов'язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов'язання одне одного, а також за бюджетні зобов'язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на визначення напрямів використання коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні бюджети.

Оскільки податок на прибуток розподіляється та сплачується як до державного, так і до місцевих бюджетів відповідно БК України (має один рахунок, але різні коди класифікації), то зарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у погашення податкового боргу з податку на прибуток чинним законодавством не передбачено. Більше того, будь-які дії (бездіяльність) податкового органу по розглядуваному питанню ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» окремо не оскаржувалися.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, з метою погашення податкового боргу, відповідно до статті 59 ПК України, як встановлено судом, 15.03.2016 контролюючим органом складено та надіслано на адресу ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» податкову вимогу №10137-16 на суму 327852 грн. Вказана вимога позивачем отримана, однак у встановленому порядку не виконана і не оскаржена.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як визначено пунктом 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України обумовлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи що відповідач має податковий борг на загальну суму 327852 грн, який самостійно не сплачує, наявні підстави для задоволення позову та стягнення даного боргу з ТОВ «Уіллоуз нутрішн Україна» в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 9, частиною першою статті 72, частиною другою статті 73, статтею 76, частинами першою, п'ятою статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

В даному випадку судові витрати розподілу не підлягають, оскільки суб'єкт владних повноважень, який є позивачем у справі, не поніс витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Турівська, 12, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Уіллоуз нутрішн Україна» (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 25-Б, ) борг перед бюджетом з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 327852 грн (триста двадцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят дві гривні) на р/р 0008 одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва (), банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, код банку 820019.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак