Справа № 806/2226/18
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м.Житомир справа № 806/2226/18

категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови у присвоєнні статусу постраждалої особи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС протиправними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області присвоїти позивачу статус постраждалої особи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорії 4 та видати відповідне посвідчення особи, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії коричневого кольору, серії "В" (а.с.38-39).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що зверталась до управління праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про отримання статусу постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС та отримання відповідно посвідчення. Проте, від відповідача отримала відмову, в якій вказано, що місце постійного проживання позивача не віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, згідно Постанови КМУ №106 від 23.07.1991. Вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні статусу та видачі посвідчення.

Ухвалою суду від 08.06.2018 відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.33-34). В обґрунтування яких вказали, що відповідно до Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 місце постійного проживання позивача (с.Свидя Черняхівського району Житомирської області) не віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою щодо отримання статусу постраждалої внаслідок ЧАЕС та отримання посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Листом №957/02 від 22.03.2018 Управління праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області повідомило позивачу, що відсутні обґрунтовані підстави визначення її статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення, оскільки місце постійного проживання ОСОБА_4 не віднесено до зони посиленого радіологічного контролю (а.с. 10).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

За змістом статей 14 і 65 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок №51).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Частиною третьою статті 15 Закону №796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796-XII кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого посвідчення видається, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Проаналізувавши наведені норми, слід зазначити, що особу відносили до 4 категорії у разі коли, вона проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала чи постійно навчалася у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до довідки ТОВ "Малин Енергоінвест" №368 від 04.05.2018 громадянка ОСОБА_4 дійсно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 б, кім. 321, м. Малин в період з 26.04.1986 по 29.03.1994. Проте, саме з цієї довідки встановлено, що на даний час позивач проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, село Свидя, Черняхівського району Житомирської області не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Крім того, 01 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, яким статтю 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було виключено, а також виключено абзац 5 частини 2 статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", суд дійшов висновку, що законодавцем було скасовано компенсації та пільги особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 та саме поняття "зони посиленого радіоекологічного контролю".

Оскільки зона посиленого радіоекологічного контролю в Україні з 1 січня 2015 року не існує, то факт проживання, роботи, навчання на такій території наразі відсутній, що виключає можливість отримання на даний час особою статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

З огляду на викладене, Управлінням праці та соціального захисту населення Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області правомірно надано відповідь про відсутність підстав для встановлення позивачу статусу потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішень, а тому в задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплачено судового збору при зверненні до суду відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 27 травня 2018 року