Справа № 826/11974/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2018 року 13:56 № 826/11974/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.

за участю секретаря судового засідання Борсуковської А.О.,

за участю:

представник позивача: Євтушенко В.В.

представники відповідача: Денисенко О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний ЦУМ»

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний ЦУМ» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2017, зобов'язати відповідача внести дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «Столичний ЦУМ» у сумі 13670283 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, стягнути з відповідача суму судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач порушив норми законодавства при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про відсутність права на бюджетне відшкодування. Посилався на те, що положеннями Податкового кодексу України не передбачено обмеження права платника податків на отримання бюджетного відшкодування сплаченого у складі попередньої оплати за товари чи послуги та вказав про те, що відповідачем підтверджена реальність здійснених господарських операцій.

Відповідач проти задоволення позову заперечив. Посилався на те, що позивач не мав права бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, оскільки на момент проведення перевірки контрагентами не було надано послуги, які були оплачені позивачем. Вважає податкове повідомлення-рішення правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року, згідно якої, з урахуванням уточнюючого розрахунку):

- від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду(рядок 17 - рядок 9), відображене у рядку 19 декларації складає 200 852 777 грн.;

- сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) складає 14 183 486 грн. (період виникнення - вересень 2016);

- сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) складає 186 669 291 грн.

Головним управлінням ДФС у м. Києві здійснено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Столичний ЦУМ» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2016 року, за результатами якої складено акт від 09.03.2017 №96/26-15-14-04-01/37254825 (далі - акт перевірки).

Згідно висновків акта перевірки, контролюючим органом встановлено порушення ТОІ «Столичний ЦУМ» вимог податкового законодавства пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме: безпідставно задекларовано суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за вересень 2016 року в розмірі 13 731 483 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 24.03.2017 №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 13 731 483 грн.

Вважаючи протиправним зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що сума податкового кредиту у розмірі 13 731 483 грн. виникла за результатом взаємовідносин позивача із наступними контрагентами: ТОВ «ДЛ Контракт», ТОВ «Альтіс Констракшн», ТОВ «Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління», ТОВ «АТМО Проект», ПрАТ «УХЛ-МАШ», ПАТ «Київенерго», ДП «Провід», ТОВ «Охоронний холдинг».

Відповідач відмовив у наданні позивачу бюджетного відшкодування за вересень 2016 року на суму 13541084,33 грн. за операціями попередньої оплати товарів (послуг) за договорами з наступними контрагентами:

TOB «ДЛ Контракт» на суму 163491,98 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду дебетового сальдо по рахунку 3711 у розмірі 31864959,19 грн.;

TOB «Альтіс Констракшн» на суму 12112989,57 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду дебетового сальдо по рахунку 3711 у розмірі 444 673 573,63 грн.;

TOB «Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління» на суму 382853,08 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду дебетового сальдо по рахунку 3711 у розмірі 2297118,47 грн.;

TOB «АТМО Проект» на суму 442911,00 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду дебетового сальдо по рахунку 3711 у розмірі 2675841,60 грн.;

ПРАТ «УХЛ-МАШ» на суму 42838,70 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду дебетового сальдо по рахунку 3711 у розмірі 257032,20 грн.;

ПАТ «Київенерго» на суму 396000,00 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду дебетового сальдо по рахунку 3711 у розмірі 2795651,31 грн.

Також відповідач відмовив у наданні позивачу бюджетного відшкодування за вересень 2016 року за операціями з ДП «ПРОВІД», згідно договору №15/02/16 від 15.02.2016 на суму 129198,43 грн., з причини наявності на кінець звітного періоду кредитового сальдо по рахунку 361 у розмірі 663413,71 грн.; за операціями з TOB «Охоронний холдинг», згідно договору про надання охоронних послуг №88-06-14 від 20.06.2014 на суму 61200,00 грн. з причини наявності на кінець звітного періоду кредитового сальдо по рахунку 361 у розмірі 367200,00 грн.

Суд встановив, що на виконання умов укладених договорів з вищезазначеними контрагентами, TOB «Столичний ЦУМ» у вересні 2016 року здійснило попередні оплати товарів (робіт, послуг):

- на користь TOB «АТМО Проект» за договором постачання від 29.08.2016 №2908 на суму 2675841,60 грн., у т.ч. ПДВ 445973,61 грн. та отримано податкову накладну від 07.09.2016 №4;

- на користь TOB «ДЛ Контракт» за договором підряду від 04.04.2016 №122 на суму 980951,89 грн., у т.ч. ПДВ 163 491,98 грн. та отримано податкову накладну від 22.09.2016 №66;

- на користь TOB «Альтіс-Констракшн» за договором №БК-74 генерального підряду на виконання будівельних робіт в рамках реконструкції Центрального універмагу (м. Київ) від 31.10.2014 (та Договору № 82 про заміну сторони в Договорі № БК-74 генерального підряду) на загальну суму 73669087,41 грн., у т.ч. ПДВ 12112989,57 грн. та отримано податкові накладні;

- на користь TOB «Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління» за договором підряду від 10.08.2016 №П 08/16 на суму 1600000,00 грн., у т.ч. ПДВ 266666,67 грн.; за договором підряду від 11.02.2013 № БК-15 на загальну суму 697118,47 грн., у т.ч. ПДВ 116186,42 грн. та отримано податкові накладні;

- на користь ПрАТ «УХЛ-МАШ» за договором поставки від 01.09.2016 №0109 на суму 257332,20 грн., у т.ч. ПДВ 42838,70 грн. та отримано податкову накладну;

- на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» за договором про постачання електричної енергії від 15.06.2011 №31916 на суму 2376000,00 грн., у т.ч. ПДВ 396000,00 грн. та отримано податкові накладні.

Податкові накладні, видані вказаними юридичними особами на адресу позивача були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій про реєстрацію податкових накладних, а також актом перевірки.

Оплата здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями

Відповідач не заперечував реальності здійснених позивачем господарських операцій, зокрема, в підпунктах 3.14.3 та 3.14.5 акта перевірки зазначено: «В ході проведення перевірки не виявлено серед постачальників суб'єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов'язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру)», «Станом на дату закриття перевірки серед постачальників не виявлено платників, якими надано ризиковий кредит».

Позивач вказав на те, що всі необхідні документи, які підтверджують право TOB «Столичний ЦУМ» на суму бюджетного відшкодування, заявлену у податковій декларації з ПДВ за вересень 2016 року, були в повному обсязі надані при перевірці, що відповідач не заперечив.

Відповідач дійшов висновку, що позивач є замовником за договорами з вищезазначеними контрагентами, але не є отримувачем робіт на суми перерахованої попередньої оплати, а TOB «АТМО Проект», TOB «ДЛ Контракт», TOB «Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління», ПРАТ «УХЛ-МАШ», ПАТ «Київенерго», TOB «Альтіс Констракшн» не є постачальниками таких робіт на суми отриманої попередньої оплати.

Представник відповідача зазначив, що у податковому періоді вересень 2016 року передоплачені товари (послуги) не були фактично поставлені на користь TOB «Столичний ЦУМ» та в бухгалтерському обліку позивача рахувалася дебіторська заборгованість по відповідним контрагентам, що, на думку відповідача, свідчить про безпідставне включення до бюджетного відшкодування суми ПДВ у розмірі 13541084,33 грн.

Суд відхиляє наведені доводи відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), утому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до положень пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, зі змісту наведених норм Податкового кодексу України слідує, що платник податків має право на бюджетне відшкодування від'ємного значення ПДВ стосовної тієї суми ПДВ, яку на законних підставах включив до податкового кредиту та яка фактично сплачена ним у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг (в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації).

Слід зазначити, що положеннями Податкового кодексу України не передбачено обмеження права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, сплаченого у складі попередньої оплати за товари чи послуги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у наданні бюджетного відшкодування, з огляду на що податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2017 є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язати відповідача внести дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «Столичний ЦУМ» у сумі 13670283 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п'яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок), який набрав чинності 01.04.2017.

Відповідно до пункту 4 Порядку податковий орган вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого податковим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі податкового органу на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов'язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку (абзац 2 пункту 7 Порядку).

Таким чином, відповідач буде зобов'язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку після набрання законної сили рішенням у даній справі.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, виходячи зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушене чи ні.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить положень, які б давали позивачу право звертатись до суду із вимогою щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії в майбутньому, тобто в той період часу, коли відповідачем ще не вчинені дії (не допущена бездіяльність) які могли б бути визнані судом неправомірними, не встановлено підтвердженого належними доказами факту порушення суб'єктом владних повноважень вимог законодавства, що має тенденцію удосконалення шляхом внесення змін в нормативні акти або в окремі його положення.

Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відповідача внести дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «Столичний ЦУМ» у сумі 13670283 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування задоволенню не підлягає, оскільки є вимогою про захист права, яке може бути порушене у майбутньому, тобто передчасною.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча позивач і звернувся до суду із зазначеною вимогою передчасно, це не позбавляє його права звернутися з відповідним позовом до суду якщо у майбутньому відповідачем не буде виконано його обов'язку щодо внесення до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом суду, яке здійснюється за ініціативою суду у визначених Кодексом адміністративного судочинства України випадках.

Отже, частина 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України містить диспозитивну норму та закріплює право суду щодо ініціювання такої форми контролю, як зобов'язання подати звіт, а не обов'язок, а тому може бути ініційована виключно з ініціативи суду. В даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю, а тому відмовляє в цій частині позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний ЦУМ» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 24.03.2017.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути судові витрати на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний ЦУМ» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) у розмірі 205972,25 грн. (двісті п'ять гривень дев'ятсот сімдесят дві гривні 25 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2018.

Суддя Є.В. Аблов