Справа № 642/2437/18
Суддя: Бородіна О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"22" червня 2018 р.
Справа №-642/2437/18
Провадження №-2-а/642/102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Бородіної О.В., за участю секретаря Буряковської К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового патрульної поліції 9-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та про скасування постанови серії БР № 964938 від 09.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст.. 122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БР № 964938 від 09.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 09.05.2018 року постановою серії БР № 964938 від 09.05.2018 року його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КупАП, а саме порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал світлофору, та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Позивач з даною постановою не згоден, оскільки вважає, що вона є незаконною, оскільки постанова не містить жодних доказів факту правопорушення, правил дорожнього руху він не порушував. Так його автомобіль було зупинено на посту дорожньої поліції пос. Пісочин працівником поліції рядовим ОСОБА_2, який повідомив, що камера відеоспостередження зафіксувала проїзд його автомобіля на відстані приблизно 1 км до посту дорожньої поліції на жовтий сигнал світлофору. При перегляді відеоспостереження на моніторі не було видно достовірно, що зафіксовано саме автомобіль позивача. Крім того, позивач вказує що на його вимогу жодних документів на відеоспостереження відповідачем не було представлено. Позивач заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він керував автомобілем із дотриманням правил дорожнього руху.

В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.05.2018 року постановою серії БР № 964938 від 09.05.2018 року його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КупАП, а саме порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал світлофору, та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Згідно постанови, 09.05.2018 року о 15-47 год., ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. Заводська т Полтавське шоссе, здійснив проїзд на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г. ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рядовий поліції УПП у Харківській області, ОСОБА_2 в судове засідання, як зазначено вище, не з'явився і правомірність прийнятого ним рішення стосовно накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не довів.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, як не надано до суду і судом не досліджено жодних заперечень проти заявленого позову та викладених в ньому обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити та скасувати постанову серії серії БР № 964938 від 09.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КупАП

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КупАП задоволенню не підлягають, так як ч.3 ст.286 КАС України не надає суду права постановити таке рішення за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставіст. 132 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 19-20, 132, 205, 241-243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до рядового патрульної поліції 9-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та про скасування постанови серії БР № 964938 від 09.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст.. 122 КУпАП - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БР № 964938 від 09.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень, провадження по справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 27.06.2018 року.

Суддя О.В. Бородіна