Справа № 522/7510/18     
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/7510/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Одеса Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03.04.2018 року ВП №54788032 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн. та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2018 року ВП №56136951.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що до винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачем добровільно виконано рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/6206/17, про що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено, а тому підстав для стягнення виконавчого збору не має. Крім того, позивач зазначив в позові, що рішення суду виконано до початку примусового виконання в межах наданого 10 денного строку, що виключає стягнення з позивача виконавчого збору.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву та докази на спростування доводів позивача не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2017 року по справі №522/6206/17 позов ОСОБА_1 задоволено, зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.01.2017 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, на підставі довідки від 01.03.2017 року №2.2.1-39-77 наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмеження максимального розміру пенсії та стягнути заборгованість згідно проведеного перерахунку на його користь (аркуші справи 6-8).

Позивач не погодився із зазначеною поставою та оскаржив її до Одеського апеляційного адміністративного суду, однак ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2017 року без змін (аркуші справи 10-12).

На виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2017 року, 25 вересня 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 01.03.2017 року №2.2.1-39-77 та до відкриття виконавчого провадження ВП №54788032 від 27.09.2017 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком та перерахунками від 25.09.2017 року (аркуші справи 15-17).

З заяви ОСОБА_1 до начальника ГУ ПФУ в Одеській області від 26.07.2017 року вбачається, що з висновком про виконання Одеського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 ознайомлений та йому доведено, що доплата на виконання рішення суду в сумі 5997,60 грн. буде отримана ним у жовтні 2017 року із щомісячною виплатою пенсії (аркуш справи 18).

На адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 2 жовтня 2017 року надійшов лист Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №09.1-7900 від 27.09.2017 року, яким направлено позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2017 року ВП №54788032 при примусовому виконанні виконавчого листа №522/6206/17 від 22.09.2017 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси (аркуші справи 19-20).

На лист Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №09.1-7900 від 27.09.2017 року позивач повідомив відповідача про виконання рішення суду та самостійне проведення 25.09.2017 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 01.03.2017 року №2.2.1-39-77, без обмеження максимального розміру пенсії з 01.01.2017 року. Крім того, позивачем зазначено про те, що доплата за період з 01.01.2017 року по 31.09.2017 року в сумі 5997,60 грн. 05.10.2017 року по Списку №1 зарахована на картковий рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України» (аркуш справи 21).

Однак, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.04.2018 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору ВП №54788032, з якої вбачається, що 02.04.2018 року виконавче провадження ВП №54788032 закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та враховуючи не стягнення виконавчого збору за цим виконавчим провадженням з боржника - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 14892 грн. (аркуш справи 26).

На підставі цієї постанови, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10.04.2018 року винесена постанова ВП №56136951 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області ВП №5488032 від 03.04.2018 року (аркуші справи 22-23).

Позивач зазначає, що виконав рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/6206/17 до відкриття виконавчого провадження та повідомив про це відповідача, а тому підстав для стягнення виконавчого збору з позивача не має та оскаржувані постанови мають бути скасовані судом.

Суд не погоджується з доводами позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1, 3, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, тощо.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочалося прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 27, ч. 9 ст. 27, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, зокрема, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження ВП №54788032 закінчено 02.04.2018 року відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З наявних в справі доказів вбачається здійснення позивачем 25.09.2017 року перерахунку пенсії ОСОБА_1, а доплата коштів за період з 01.01.2017 року по 31.09.2017 року в сумі 5997,60 грн. по Списку №1 фактично здійснена 05.10.2017 року, отже рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/6206/17 виконано позивачем в повному обсязі 05.10.2017 року.

Таким чином, до відкриття виконавчого провадження ВП №54788032 за постановою від 27.09.2017 року, позивачем рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/6206/17 не виконано в повному обсязі, а тому підстав для не сплати позивачем виконавчого збору не має.

Посилання позивача на рішення Верховного суду України від 28 січня 2015 року та Постанову Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року щодо можливості виконання рішення суду протягом строку на добровільне виконання без сплати виконавчого збору суд вважає не обґрунтованими, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» за яким вчинялися виконавчі дії в спірних правовідносинах, набрав чинності 05.10.2016 року, а зазначені рішення та постанова Верховного Суду України стосувалися Закону України «Про виконавче провадження» в старій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства, у звязку із чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65003) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (площа ОСОБА_2, 1, м. Одеса, 65072) про визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03.04.2018 року ВП №54788032 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн. та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2018 року ВП №56136951 відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.І. Свида

.