Справа № 805/4234/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №805/4234/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1651/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року (суддя Бабіч С.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року (головуючий суддя Блохін А.А., Гаврищук Т.Г., Сухарьок М.Г.) про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Державна податкова інспекція у м.Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (яку ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, від 20 грудня 2016 року та від 10 липня 2017 року замінено її правонаступниками й востаннє - Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби; далі - Офіс) звернулась до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення податкового боргу в сумі 4540747,00грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року позов задоволено та стягнуто з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на користь місцевого бюджету податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 4540747,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що борг у розмірі 4540747,00 грн. відповідач у встановлені законом строки не сплатив, податковий борг є узгодженим, а наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи й доказів протилежного Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» не надало.

В подальшому відповідач неодноразово звертався до суду першої інстанції з заявами про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення й ухвалами від 05 листопада 2015 року, від 28 грудня 2015 року, від 21 червня 2016 року та від 20 грудня 2016 року Донецький окружний адміністративний суд відстрочував йому виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року й востаннє - до 01 липня 2017 року.

29 червня 2017 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з заявою 27 червня 2017 року, в якій (з врахуванням доповнення) просило відстрочити йому виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року строком до 01 грудня 2017 року та розстрочити її виконання на 36 місяців з грудня 2017 року по листопад 2020 року, з виплатою щомісячно рівними частинами з грудня 2017 року по жовтень 2020 року в сумі 104042,98грн., за листопад 2020 року в сумі 104042,70грн.

Вказана заява обґрунтована скрутним фінансовим становищем, в якому перебуває підприємство, оскільки отримує дохід виключно за рахунок надходжень плати за житлово-комунальні послуги, є єдиним постачальником теплової енергії обласного масштабу, основним видом діяльності якого є постачання теплової енергії, відтак підприємство має сезонний графік випуску продукції (постачання теплової енергії відбувається тільки у опалювальний період з 15 жовтня по 15 квітня) та отримує дохід тільки у опалювальний період.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року, заяву Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про розстрочення та відстрочення погашення податкового боргу задоволено частково: розстрочено виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/4234/15-а від 13 жовтня 2015 року на 36 місяців, починаючи з серпня 2017 року, шляхом щомісячної сплати боргу частинами, а саме: з серпня 2017 року по червень 2020 року включно - по 104 042, 98 грн. щомісяця, а в останній місяць - липень 2020 року - 104 042,70 грн., що разом складає суму 3 745 547, 00 грн.; в задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Постановляючи зазначені ухвали, суди прийшли до висновку про доведеність відповідачем обставин, що перешкоджають належному виконанню ним судового рішення у даній справі та, як наслідок, наявність підстав для розстрочення йому виконання таких зобов'язань на певний строк.

Не погоджуючись з постановленими судами попередніх інстанцій ухвалами, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив вказані рішення судів скасувати та відмовити в задоволенні заяви відповідача про розстрочення податкового боргу.

В касаційній скарзі позивач зазначав, що відповідачем, на його думку, не наведено обґрунтованих обставин, що перешкоджають (ускладнюють або унеможливлюють) належному виконанню судового рішення у даній справі.

Відповідач своїм правом на подання письмових заперечень на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому, справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Аналогічні положення закріплені й в частині 2 статті 14 та частині 1 статті 255 КАС України, за змістом яких постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу як винятковий інститут, який передбачає поступове погашення такого боргу частинами, а не повну сплату, можливе лише за умови встановлення конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами.

Підставою для розстрочення виконання рішення є звернення особи до суду із відповідною заявою, обумовленою наявністю виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" є єдиним постачальником теплової енергії обласного масштабу та основним видом діяльності, з якого він отримує прибуток, є постачання теплової енергії; підприємство має сезонний графік випуску продукції (постачання теплової енергії відбувається тільки у опалювальний період з 15 жовтня по 15 квітня) та отримує 90 відсотків доходу тільки у опалювальний період; в решті заявник залежить від бюджетного фінансування.

Відповідно до балансового звіту станом на 31 березня 2017 року кредиторська заборгованість підприємства складає 2 124 609 тис. грн., дебіторська заборгованість - 696 216 тис. грн., загальна сума збитків - 1 388 505 тис. грн.

В той же час, станом на 01 червня 2017 року на виконанні у відділах Державної виконавчої служби України перебувало 44 516 виконавчих документів щодо відповідача на загальну суму 163,0 млн. грн.; разом з тим, останнім від споживачів через відділи державної виконавчої служби України за 5 місяців 2017 року отримано 2,4 млн. грн., що складає лише 1,5 % від виконавчих проваджень; водночас підприємство намагається взаємодіяти з відділами ДВС України у питаннях виконання судових рішень підприємства, за якими фізичні особи та юридичні особи є боржниками за послуги постачання тепловою енергії.

Також для скорочення витрат та ефективного використання робочого часу у зв'язку з тяжким фінансовим станом підприємства на період з 18 квітня 2017 року по 14 жовтня 2017 року проведено зміни в організації виробництва та праці працівників ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та здійснено перехід на роботу в умовах неповного робочого часу (наказом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 01 лютого 2017 року за №43).

Крім того, 09 червня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника (ОКП «Донецьктеплокомуненерго»), що містяться на рахунках підприємства, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в сумі 29 819 460,33 грн. за виконавчим провадженням №49425177 щодо виконання наказу господарського суду, виданого 09 жовтня 2015 року у справі №905/1132/15, тобто фактично заблоковано рахунки підприємства, в зв'язку з чим цю постанову заявником оскаржено у судовому порядку.

Разом з тим, на дату звернення заявою від 27 червня 2017 року відповідачем частково сплачено заборгованість в сумі 795200,00 грн., що, в свою чергу, свідчить про можливість заявника сплачувати заборгованість частинами відповідно до графіку.

Одночасне ж стягнення всієї суми боргу може призвести до негативних наслідків у господарській діяльності заявника (арешт банківських рахунків, тощо) та вплинути постачанні теплової енергії у Донецькій області.

Відтак, відповідачем підтверджено в повній мірі скрутний фінансовий стан підприємства та наявність обставин, що ускладнюють виконання ним судового рішення у даній справі.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для розстрочення Обласному комунальному підприємству "Донецьктеплокомуненерго" виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/4234/15-а від 13 жовтня 2015 року.

Доводи ж касаційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на відсутність підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права при ухваленні судових рішень, підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду