Справа № 802/84/18-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/84/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці, комісії по спірних питаннях пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці, комісії по спірних питаннях пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення комісії по спірних питаннях пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №111 від 22.12.2017 року про утримання переплати пенсії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення комісії по спірних питаннях, пов'язаних призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій при УПФ України у місті Вінниця №111 від 22.12.2017 р.; стягнуто на користь ОСОБА_4 704,80 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці.

19 березня 2018 року до Вінницького окружного адміністративного суду представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про винесення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок-невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови, подала апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що 10.01.2018 року між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги, в п.4.2 якого зокрема зазначено, що розмір гонорару зазначається в акті-передачі наданих послуг. Відповідно до п.4.3 Договору клієнт здійснює оплату адвокату гонорару у безготівковому чи готівкому порядку на протязі трьох календарних днів з моменту підписання сторонами актів прийому-передачі наданих послуг.

В зв'язку з тим, що розрахунок суми гонорару за надання професійної правничої допомоги здійснений лише 15.03.2018 року та в той же день підписаний акт прийому-передачі наданих послуг, то позивач не мала можливості надати його в судове засідання, яке відбулося 14.03.2018 року.

21.05.2018 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивований тим, що обов'язковою умовою для прийняття додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат відповідно до статті 143 КАС України є наявність поважних причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу та зазначення про них у поданій до закінчення судових дебатів заяві.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що поважних причин неможливості до закінчення судових дебатів подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, що є необхідною умовою для прийняття відповідного додаткового рішення, позивачем не наведено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на слідуюче.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат-розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За правилами ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч.3 ст.143 КАС України).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката в порядку ст.143 КАС України, можуть бути відшкодовані після постановлення судового рішення лише за наявності двох умов: особа, яка понесла судові витрати до закінчення судових дебатів подасть суду докази на підтвердження обставин, що свідчать про неможливість підтвердити їх розмір та подасть відповідну заяву.

Як встановлено колегією суддів, розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці, комісії по спірних питаннях пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення комісії по спірних питаннях пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №111 від 22.12.2017 року про утримання переплати пенсії проводився у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача ОСОБА_2, проте останній з заявою про неможливість до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат не звертався.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що позивач сплатила йому кошти за виконану ним роботу лише 15.03.2018 року, що підтверджується розрахунком суми гонорару та актом прийому-передачі наданих послуг.

Разом з тим, згідно пункту 2.8 договору про надання правової допомоги від 10.01.2018 р., Клієнт (ОСОБА_4І.) зобовязаний проводити шляхом 100 % авансування оплати фактичних витрат, повязаних з виконанням прийнятого доручення по даній Угоді.

При цьому, предметом договору згідно пункту 1.1 є надання правової допомоги, а саме: здійснення представництва інтересів Клієнта у Вінницькому окружному адміністративному суді при розгляді адміністративної справи за позовом до УПФУ у місті Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення комісії від 22.12.2017 р. № 111 про утримання передплати з пенсії, за що Клієнт зобовязується сплатити гонорар у розмірі визначеному а акті прийому-передачі наданих послуг.

Таким чином, за умовами договору ОСОБА_4 повинна була здійснити розрахунок за надання професійної правничої допомоги до надання такої допомоги, а не після.

Крім того, згідно розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 15.03.2018 р. та акту прийому передачі наданих послуг від 15.03.2018 р., адвокатом надано правову допомогу наступного характеру:

- 8.01.2018 р. попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 200 грн.;

- 9.01.2018 р. вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 200 грн.;

- 10.01.2018 р. підготовка адміністративного позову 700 грн.;

- 15.01.2018 р. підготовка клопотання про забезпечення позову -400 грн.;

- 12.02.18 р. прийняття участі у попередньому судовому засіданні -500 грн.;

- 12.02.2018 р. вивчення та правовий аналіз змісту відзиву на позовну заяву 400 грн.;

- 14.03.2018 р. прийняття участі у основному судовому засіданні 1000 грн.

Як вірно зазначено судом першої інстанції наведені юридичні послуги, надані адвокатом до прийняття рішення у справі, а деякі, навіть до підписання договору, оскільки останній підписано 10.01.2018р., а попередня консультація на підставі його умов та вивчення і правовий аналіз матеріалів справи відбулось 8.01.2018р. та 9.01.2018 р. відповідно.

Будь-яких обставин, що перешкоджали позивачу провести оплату гонорару за виконану роботу, відповідно до умов договору представником позивача ОСОБА_2 не наведено.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 33, 132, 134, 243, 250, 252, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6