Справа № 825/2261/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 червня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2261/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

05.06.2018 (відповідно до відмітки штампу на конверті) ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України та просить:

- визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії, та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 в редакції, чинній на день призначення пенсії, з 17.08.2011, без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 103 незаконними;

- зобовязати відповідача перерахувати їй пенсію відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії, та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 в редакції, чинній на день призначення пенсії, з 17.08.2011, без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 103 на підставі довідки Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА, включивши складові заробітної плати, а саме: розмір посадового окладу 1723,00 грн., надбавка за 10 ранг 80,00 грн., надбавка за високі досягнення у праці (40%) 865,44 грн. Всього: 3029,04 грн.

Під час ознайомлення з поданим позовом було виявлено його невідповідність вимогам процесуального законодавства, зокрема, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, установлених Кодексом адміністративного судочинства України. У звязку з наведеним, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

22.06.2018 на адресу суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, мотивована тим, що у грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги стосовно подання адміністративного позову до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України. Протягом 8 місяців адвокатом вивчалась справа і 02.08.2017 вона отримала «правовий висновок» про недоцільність такого звернення до суду. З цих же питань, за допомогою платних адвокатських послуг, нею подано позов до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, який вирішений судом у березні 2018 року.

Однак, вказані доводи ОСОБА_1 щодо неможливості звернення до суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства строк суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, слід зазначити, що строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналізуючи вищенаведені доводи, суд зазначає, що листом від 15.05.2017 за №70/02/Б-я Бахмацьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Із вказаним листом позивач ознайомлена 21.11.2017 (відповідно до її власноруч вказаної відмітки). Тобто, починаючи з 21.11.2017 розпочався відлік шестимісячного терміну для звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду, а саме: до 26.05.2018.

В свою чергу, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 05.06.2018, тобто з недотриманням строку звернення до суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У звязку з наведеним, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" зазначив, то заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев'ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011).

Крім того, слід зауважити, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Компанія «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2А.» проти Іспанії»).

Таким чином, при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з позовом в межах строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, проте таким правом не скористався.

При цьому, доводи ОСОБА_1, що нею недотримано строк звернення до суду у звязку з очікуванням протягом 8 місяців правового висновку адвоката суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з наданих доказів, останній складений щодо доцільності звернення до суду з позовом про нарахування індексації при збільшенні розміру пенсії державного службовця після перерахунку. В свою чергу, до Чернігівського окружного адміністративного суду позивач звернулась оскаржуючи відмову відповідача в перерахунку пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в порушення якої позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду.

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя С.В. Бородавкіна

26.06.2018