Справа № 489/1262/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/1262/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участі секретаря Скоріної Т.С.

апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 лютого 2018 року серії БР №650871.

У своїх вимогах позивач також просила закрити справу, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила про те, що при винесенні спірної постанови субєкт владних повноважень порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, поліцейським не було розяснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 КУпАП.

Також позивачка посилається на те, що поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка порушила п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), оскільки здійснила зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території і безпосередньо в місці виїзду.

На думку суду, доводи позивачки спростовуються наявними, в матеріалах справи, доказами, зокрема відеозаписом, з якого вбачається, що працівник патрульної поліції, при винесенні постанови про накладення на позивача стягнення, діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім того, суд, посилаючись на ч.2 ст.258 КУпАП, зазначив, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що суд не звернув уваги на той факт, що їй не було розяснено прав, передбачених статтею 268 КУпАП.

Крім того, поліцейським не було досліджено докази її невинуватості, не представлено можливості надати пояснення щодо скоєного правопорушення. Так, апелянт наполягає на тому, що перед складанням спірної постанови їй не було розяснено за які саме дії вона притягається до адміністративної відповідальності та за якою статтею КУпАП, не була також її відома сума штрафу. Їй лише надано постанову для ознайомлення та підпису.

Також апелянт зазначає, що, в порушення статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, у звязку з цим, апелянт вважає такий технічний засіб недопустимим доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про безпідставність доводів апелянта та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У суді апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити.

Відповідач просив розгляд справи в суді апеляційної інстанції провести без його участі.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

27 лютого 2018 року, приблизно о 15 год. 44 хв., Управлінням поліції було отримано виклик про скоєння правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, за адресою: м. Миколаїв, Заводський р-н, проспект Центральний, 16.

Патрульний поліцейський, прибувши на місце виклику, з'ясував у заявника ОСОБА_4, який повідомив, що транспортний засіб БМВ 218 д. н. FH 615 KC, яким керувала ОСОБА_1, здійснив зупинку безпосередньо у місці виїзду з прилеглої території будинку №16 та заблокував виїзд з подвіря.

Підійшовши до водія, поліцейський попросив предявити для перевірки посвідчення на керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обовязкового страхування. При цьому, патрульним не було розяснено причин надання вказаних документів та не було розяснено порушення пункту ПДР.

При перевірці вказаних документів, виявилося, що за кермом перебувала ОСОБА_1, яка пояснила, що в неї виникла конфліктна ситуація з громадянином, який намагався виїхати з двору, після чого їй, іншим транспортним засобом, було заблоковано виїзд.

До того ж, поліцейським було відібрано пояснення у громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які підтвердили викладені обставини та пояснили, що тривалий час не могли виїхати з двору будинку. Вказані пояснення приєднані до матеріалів справи (а.с.12-14).

Далі, без повідомлення ОСОБА_1 про те, що на неї буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за порушення п.п.15.9 «и» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, без розяснення за які конкретно дії її притягають до відповідальності, поліцейським було винесено спірну постанову від 27 лютого 2018 року серії БР №650871 за ч.3 ст.122 КУпАП, якою накладено штраф у сумі 510 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про порушення позивачем вимог ч.3 ст.122 КУпАП, однак вважає, що суд не звернув уваги на численні процедурні порушення, вчинені субєктом владних повноважень під час складання спірної постанови.

Так, відповідно до п.п.15.9 ПДР «и» зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП України передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, санкція даної статті передбачає накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушення ОСОБА_1 ч.3 ст.122 КУпАП зафіксоване відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається порушення нею п.п.15.9 ПДР.

Досліджуючи вказаний доказ суд апеляційної інстанції встановив, що автомобіль позивача зупинився безпосередньо в місці виїзду, чим заблокував виїзд із двору іншим учасникам дорожнього руху. Виправдовуючи свої дії ОСОБА_1 пояснила, що їй був заблокований виїзд іншим транспортним засобом.

Колегія суддів вважає дане твердження безпідставним, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль позивачки, після приїзду поліцейського, звільнив рух для інших автомобілів. Крім того, транспортні засоби, які б заважали позивачу рух відеозаписом не зафіксовані.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відеозапис порушення ПДР є недопустимим доказом, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить його дані, що, в свою чергу, передбачено статтею 283 КУпАП.

Стосовно даного доводу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Колегія суддів вважає, що відеозапис, що вівся з відеореєстратора є належним та допустимим доказом, оскільки сукупний аналіз усіх наявних у справі доказів, а саме: відеофіксації, з урахуванням дати та часу, зафіксованої на неї, пояснень поліцейського (а.с.16), пояснень свідків (а.с.12-14), власноручного підпису позивача, без будь-яких заперечень, в оскаржуваній постанові підтверджує фактичні обставини справи, що були викладені вище.

Отож, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.п.15.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП.

Однак, спірний відеозапис, виявив обставини про те, що відповідач при прийнятті спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

При цьому, частина 2 цієї статті передбачає, що поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до розд.3 ч.4 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

При цьому, згідно з розд.3 ч.9 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що він, підійшовши до транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1, одразу зажадав предявити водійське посвідчення, технічний паспорт на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування. При цьому, на вимогу водія, відповідач не пояснив причину предявлення документів. Коли позивачка відмовилася від надання вказаних документів, поліцейський повідомив про те, що транспортний засіб буде направлений на штрафмайданчик, оскільки він суттєво перешкоджає руху транспорту. У звязку з цим, позивачка надала поліцейському документи для перевірки.

Після чого, відповідач відійшов від транспортного засобу позивачки та повернувся через деякий час із заповненою постановою. На питання водія чи буде складатися постанова по справі про адміністративне правопорушення та чи можна відкласти розгляд справи поліцейським було повідомлено, що вона вже складена.

Викладене свідчить про те, що відповідач позбавив позивача права взяти участь у розгляді справи, так само, як і дати пояснення по суті адміністративного правопорушення, заявити клопотання про надання доказів, скористатись правовою допомогою при розгляді справи, надати будь-які пояснення та документи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що спірна постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог законодавства про адміністративне правопорушення, а тому має бути скасована.

Скасування постанови тягне за собою відповідні правові наслідки, які перелічені в ст. 286 КАС України, це зокрема, закриття провадження у справі або направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Розглядаючи питання доцільності направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, з метою дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції бере до уваги обставини того, що сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП.

Зазначене свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправною спірної постанови не може бути задоволена, оскільки не узгоджується з вимогами ч.3 ст.286 КАС України, яка передбачає виключно скасування відповідного рішення субєкта владних повноважень.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення нове рішення про часткове задоволення позову.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 лютого 2018 року, серії БР №650871 та закрити провадження у справі.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова