Справа № 805/5048/15-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №805/5048/15-а

адміністративне провадження №К/9901/31079/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2016 (суддя - Мангуш З.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 (головуючий суддя - Васильєва І.А., судді: Жаботинська С.В., Казначеєв Е.Г.) у справі №805/5048/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі -ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Донецьку) від 26.10.2015 №/4310/28-03-46.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій СДПІ з ОВП у м. Харкові оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2016, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог СДПІ з ОВП у м. Харкові посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема пунктів 201.1, 201.4, 201.5, 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та зазначає, що у разі невідображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, СДПІ з ОВП у м. Донецьку проведено камеральну перевірку даних ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за квітень 2015 року, про що складено акт від 19.06.2015 № 227/28-03-46-05763599.

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України у зв'язку з неправомірним включенням позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за квітень 2015 року по податковим накладним, отриманим від контрагентів: ДП «Донецька залізниця» та ТОВ «Модифікатор», які не задекларували та не відобразили в своїй податковій звітності зобов'язання з податку на додану вартість, що, в свою чергу, виключає право позивача на формування податкового кредиту.

На підставі названого акту перевірки та за результатами адміністративного оскарження, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.10.2015 №/4310/28-03-46, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2015 року в розмірі 376124,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 188062,00 грн.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Як встановлено судами, господарські операції позивача з ДП «Донецька залізниця» та ТОВ «Модифікатор» є реальними та підтверджуються долученими позивачем до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: укладених договорів, актів здачі-прийняття робіт, платіжних доручень, податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, специфікацій.

Посилання відповідача на невідображення ДП «Донецька залізниця» та ТОВ «Модифікатор» в своїй податковій звітності зобов'язань з податку на додану вартість, як на підставу для висновку про неправомірність формування податкового кредиту ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» суди відхилили, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах: від 01.06.2010 у справі за позовом Приватного підприємства «Армавір» до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у м. Києві, про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення; від 31.01.2011 у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення; від 31.01.2011 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІК» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, які мають враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, встановлено, що податкові накладні зареєстровані належним чином у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцями, тобто контрагентами позивача, у яких останній придбав продукцію, на підтвердження чого позивачем було надано суду апеляційної інстанції витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 1.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду