Справа № 702/360/18
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/360/18
Провадження № 2-а/702/16/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н. В.

з секретарем : Ясінською О.А.

сторони : не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції України в Черкаській області, поліцейського СДПП № 1 Тальнівського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання дій незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що постановою поліцейського СДПП № 1 Тальнівського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (надалі-відповідач) від 03.05.2018 року серії ПС2 № 575114 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в сумі 680 грн. за те, що 03.05.2018 року об 11 год. 00 хв., на автодорозі Золотоноша-Сміла-Умань (180 км.) він, керуючи автобусом БАЗ А 079.34, д.н.з. НОМЕР_1 за маршрутом Монастирище-Черкаси надавав платні послуги по перевезенню пасажирів автобусом, який має технічні несправності, а саме тріщину лобового скла в зоні роботи склоочисників, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною, оскільки він ПДР України не порушував: лобове скло було пошкоджено в ході руху транспортного засобу, після його виїзду на маршрут, а так як пошкодження не значне, тріщина довжиною декілька сантиметрів, котра не зменшує видимості і не перешкоджає безпечному русі, і її неможливо усунути без допомоги майстра, а тому подальший рух автобуса за таких умов не суперечить вимогами ПДР України; перед виїздом з гаража на маршрут ним було проведено огляд ТЗ та не виявлено жодних недоліків. його пояснення поліцейський не приймав до уваги. При складанні протоколу та розгляду справи по суті на місці і винесенні постанови відповідачем було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України: не наведено достатніх і допустимих доказів, нібито, скоєного правопорушення, не з'ясовано характер вчиненого діяння, дані про особу, її майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування постанови, оскаржувана постанова винесена суто на припущеннях працівника поліції, в постанові не зазначено, норму саме якого нормативного акту ним було порушено. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 245, 247, 258, 268, 283, 293 КУпАП, ст. 19 Конституції України, Постанову пленуму ВСУ "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року з подальшими змінами та доповненнями, ст.ст. 71, 72, 77 КАС України Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для встановлення наявності в його діях складу адміністративного правопорушення відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить. Пунктом 31.3 ПДР України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Пунктом 31.4.7 ПДР України визначено технічні несправності і вимоги за наявності невідповідності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством. Згідно вказаного пункту ПДР України, порушення у вигляді тріщини лобового скла в зоні роботи склоочисників, непередбачені ні ПДР України, а ні ст. 121 КУпАП. Відповідач виніс постанову відносно нього відразу після висловлення звинувачень, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, зокрема, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тим самим відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Просить визнати дії поліцейського СДПП №1 Тальнівського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 575114 від 03.05.2018 року незаконними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 575114 від 03.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу в сумі 680 грн., справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП - закрити.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно резолютивної частини позовної заяви просить справу розглядати у його відсутність.

Представники відповідача ГУНП України в Черкаській області в судове засідання не з»явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач поліцейський СДПП № 1 Тальнівського ВП старший сержант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до постанови серії ПС2 № 575114 від 03.05.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень (а.с.5). Згідно змісту оскаржуваної постанови, 03.05.2018 року об 11 год. 00 хв. на автодорозі Золотоноша-Сміла-Умань (180 км.) керував автобусом БАЗ А 079.34 д/н НОМЕР_2 за маршрутом Монастирище Черкаси, надавав платні послуги по перевезенню пасажирів автобусом який має технічні несправності, а саме тріщину лобового скла в зоні роботи склоочисників, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП настає у разі Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Згідно п.п.п. в) п.п. 31.4.7 п. 31.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Відповідно до п. 31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Подальший рух транспортних засобів забороняється взагалі відповідно до п. 31.6 ПДР України у яких: а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю; б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма; г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Доказів наявності в транспортному засобі, яким керував позивач 03.05.2018 року несправностей, передбачених п. 31.6 ПДР, які взагалі виключають подальший рух транспортного засобу, інспектором не приведено.

Позивач в позовній заяві зазначає, що пояснював інспектору про те, що тріщина виникла в дорозі, а саме 03.05.2018 року під час руху по маршруту Монастирище Черкаси, в лобове скло із під коліс зустрічного автомобіля потрапив камінь від чого утворилася тріщина, скло було пошкоджено в дорозі, а не при виїзді з гаража.

Покази позивача в частині того, що при виїзді з гаража автобус був в технічно справному стані підтверджується довідкою № 8 від 05.06.2018 року про те, що 03.05.2018 року автобус БАЗ А 079.34 д/н НОМЕР_2 перед маршрутом «Монастирище-Черкаси» був оглянутий механіком підприємства та допущений до маршруту. Технічних несправностей, а зокрема, тріщин лобового скла при виїзді з гаража виявлено не було ( а.с. 17).

Таким чином, оскільки доводи позивача про виникнення несправності, а саме тріщини на лобовому склі, в процесі руху автобуса по маршруту, вже після виїзду з гаража на маршрут, інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення не спростовані, дана несправність не забороняє подальший рух транспортного засобу взагалі, а тому суд вважає, що в інспектора не було достатніх підстав для винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення.

Поліцейський СДПП № 1 Тальнівського ВП старший сержант поліції ОСОБА_2 при винесенні постанови достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, не навів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, крім оскаржуваної постанови, жодні інші підтверджуючі докази, які б свідчили про вчинення правопорушення позивачем, відсутні.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився. Заперечення проти позову, докази на підтвердження обставин, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене с. 2 ст. 121 КУпАП , всупереч ст. 77 КАС України, суду не надав.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, а тому, суд вважає, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції допущено порушення прав позивача, та не надано відповідачем належних та допустимих доказів правомірності постанови, тому, з цих підстав, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню, справа, відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю провадженням, що буде відповідати повному та належному захисту прав позивача, який здійснений, відповідно до імперативних приписів ст. 286 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Оскільки судом задоволено вимогу позивача про скасування постанови, суд вважає, що позов в частині визнання дій працівника поліції протиправними, також підлягає до задоволення, оскільки є похідним від вимоги про скасування постанови в зв»язку з її невідповідністю вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, а тому судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 19, 77, 78, 79, 229, 241-246, 250, 286, 295, 296 КАС України, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853, Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIIІ від 02.07.2015 року, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити повністю.

Визнати дії поліцейського СДПП № 1 Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (вул. Соборна, 13 м. Тальне Черкаської області ) при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 575114 від 03 травня 2018 року протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 575114 від 03 травня 2018 року про накладення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 м .Монастирище Черкаської області) адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу в сумі 680 гривень, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Н.В. Мазай