Справа № 523/5584/18
Суддя: Аліна С. С.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/5584/18
Провадження №2-а/523/174/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Аліна С.С.

при секретарі Юденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора 4-ї роти 3 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора 4-ї роти 3 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №359180 від 13.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП України

Обґрунтовує вимоги тим, що 13.04.2018 р. поліцейським ОСОБА_2 складено постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАА №359180 від 13.04.2018 року відносно ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП про накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Однак, постанову винесено з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №359180 від 13.04.2018 року, 13.04.2018 року о 08 годин 08 хвилин, позивач ОСОБА_1, на вулиці Південна дорога в м.Одесі, рухався по смузі, яка призначення для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.7.1, 5.8, 5.11 ПДР.

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що вказаного правопорушення він не вчиняв. З цих підстав, ОСОБА_1 вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, без з'ясування обставин справи та без врахування його пояснень, що на думку ОСОБА_1 свідчить про неправомірність дій інспектора поліції та є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Також позивач вказує про те, що йому не було розяснено його прав та не надано часу для користування цими правами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позовні вимоги є не доказаними, є не обґрунтованими, тому не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, про те що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №359180 від 13.04.2018 року, 13.04.2018 року о 08 годин 08 хвилин, позивач ОСОБА_1, на вулиці Південна дорога в м.Одесі, рухався по смузі, яка призначення для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.7.1, 5.8, 5.11 ПДР, а саме порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 3 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.8);

Розділами 8.34 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки; знаки пріоритету; заборонні знаки; наказові знаки; інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; знаки сервісу; таблички до дорожніх знаків (п. 8.4 Правил).

Дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» - смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Дорожній знак 5.12 «Кінець смуги для руху маршрутних транспортних засобів».

Дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху (п. 8.5 ПДР).

Горизонтальна розмітка має таке значення:

- лінія дорожньої розмітки 1.2 (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини на автомагістралях або межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою. Лінію 1.2 дозволяється перетинати в разі вимушеної зупинки, якщо цією лінією позначено край проїзної частини, суміжний з узбіччям;

- лінія дорожньої розмітки 1.24 - позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів.

На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі (п. 17.1 Правил).

Пунктом 17.2 Правил дорожнього руху, як виняток, передбачена можливість виїзду на смугу для маршрутних транспортних засобів лише, якщо водій виконує поворот праворуч з цієї смуги.

Згідно до вимог п.2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього рух.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання. світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 1.9 Правил встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч.3 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваг и в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно до вимог ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції по розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст.258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова постановлюється у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1.121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123. статтею 124- 1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127. статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1 частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП.

Постанова постановлюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 359180 інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 359180 від 13.04.2018 року та притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КпАП України, є правомірними та законними.

При таких обставинах позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 12, 32, 73, 77, 241-243 КАС України, ст.122 ч.3 КпАП України, суд ,-

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора 4-ї роти 3 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано 26.06.2018 року.

Суддя: С.С.Аліна