Справа № 808/2703/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2018 рокусправа № 808/2703/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Прокопчук Т.С. Круговий О.О.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року в адміністративній справі № 808/2703/17 (суддя Бойченко Ю.П.), ухвалену в місті Запоріжжя, за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області щодо включення до інтегрованої картки платника податку по орендній платі за землю суми штрафних (фінансових) санкцій згідно податкового повідомлення-рішення (форма Ш) від 07.04.2016 №000040800 у сумі 35 609, 18 грн., згідно податкового повідомлення-рішення (форма Ш) від 07.04.2016 №000041800 у сумі 2 475, 23 грн. та застосування відповідальності у вигляді пені в сумі 469, 71 грн. за 2013 рік, в сумі 3 002, 05 грн. за 2014 рік, в сумі 13 303, 40 грн. за 2015 рік, в сумі 11 781, 44 грн. за 2016 рік, в сумі 361, 68 грн. станом на 30.03.2017 та в сумі станом на дату звернення до суду, а саме 2 737, 57 грн., зобовязання відповідача виключити з інтегрованої картки платника податку по орендній платі за землю суми штрафних (фінансових) санкцій згідно податкового повідомлення-рішення (форма Ш) від 07.04.2016 №000040800 у сумі 35 609, 18 грн., згідно податкового повідомлення-рішення (форма Ш) від 07.04.2016 №000041800 у сумі 2 475, 23 грн. та застосування відповідальності у вигляді пені в сумі 469, 71 грн. за 2013 рік, в сумі 3 002, 05 грн. за 2014 рік, в сумі 13 303, 40 грн. за 2015 рік, в сумі 11 781, 44 грн. за 2016 рік, в сумі 361, 68 грн. станом на 30.03.2017 та в сумі станом на дату звернення до суду, а саме - 2737, 57 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга про його скасування та прийняття нового рішення про задоволення позову. Скаржник стверджує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки до інтегрованої картки платника податку відповідачем включена сума податкового боргу по податковому повідомленню-рішенню, яке на адресу позивача не направлялось, камеральна перевірка, за результатами якого приймалось податкове повідомлення-рішення, є незаконною, у звязку з чим пеня за несплату податкового боргу не підлягала нарахуванню. Крім того, податкова вимога на суму податкового боргу на адресу позивача також не направлялась.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року строк відповідачем не подавався.

У судовому засіданні представники скаржника підтримали вимоги апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до честини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області укладено наступні договори оренди земельних ділянок: договір оренди земельної ділянки для розміщення бази відпочинку від 19.04.2005 року. Договір розірвано 27.12.2016 року; договір оренди земельної ділянки для розміщення торгівельно-розважального комплексу від 12.01.2006 року №12; договір оренди земельної ділянки для розміщення бази відпочинку від 20.01.2006 року №67. Договір розірвано 25.05.2017 року. На виконання вимог п. 286.2 ПК України позивачем до контролюючого органу подано наступні декларації з орендної плати за земельні ділянки: звітна податкова декларація за 2013 рік від 18.02.2013 року № НОМЕР_1, відповідно до якої платником самостійно визначено розмір орендної плати у сумі 78 676, 18 грн. за рік; звітна податкова декларація за 2014 рік від 17.02.2014 року № НОМЕР_2, відповідно до якої платником самостійно визначено розмір орендної плати у сумі 78 676, 18 грн. за рік; звітна податкова декларація за 2015 рік від 13.02.2015 року № НОМЕР_3, відповідно до якої платником самостійно визначено розмір орендної плати у сумі 98 345, 22 грн. за рік; звітна податкова декларація за 2016 рік від 12.02.2016 року № НОМЕР_4, відповідно до якої платником самостійно визначено розмір орендної плати у сумі 140 928, 70 грн. за рік; звітна податкова декларація за 2017 рік від 27.01.2017 року № НОМЕР_5, відповідно до якої платником самостійно визначено розмір орендної плати у сумі 54 728, 54 грн. за рік, а також подані до Якимівського відділення Мелітопольської ОДПІ уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки, а саме: уточнююча декларація за 2014 рік від 25.02.2016 року №, відповідно до якої зменшено податкове зобовязання на 589, 88 грн.; уточнююча декларація за 2015 рік від 25.02.2016 року №, відповідно до якої зменшено податкове зобовязання на 741, 10 грн.; уточнююча декларація за 2016 рік від 25.02.2016 №, відповідно до якої зменшено податкове зобовязання на 1 062, 00 грн.; уточнююча декларація за 2016 рік від 27.01.2017 року №, відповідно до якої зменшено податкове зобовязання на 966, 97 грн.; уточнююча декларація за 2017 рік від 31.05.2017 року №, відповідно до якої зменшено податкове зобовязання на 4 872, 82 грн. За розрахунками позивача станом на 19.05.2017 року в його інтегрованій картці платника має обліковуватись переплата за платежем орендна плата у розмірі 10 175, 41 грн. За даними податкового органу за позивачем станом на вказану дату рахується заборгованість у сумі 63 640,91 грн. З метою з'ясування причин таких розбіжностей позивач неодноразово

звертався до Якимівського відділення Мелітопольської ОДПІ з проханням провести звірку. До матеріалів справи долучені листи податкового органу від 29.11.2016 року №1949/10/072 та від 14.03.2017 №255/10/072, до яких додані акти звірки. Позивач вважає дані акти некоректними, оскільки вони не містять дані про дати та суми платежів, а також щомісячної суми нарахувань орендної плати. 30.03.2017 року позивач подав скаргу на бездіяльність контролюючого органу до Головного управління ДФС у Запорізькій області із вимогами зобов'язати Мелітопольську ОДПІ здійснити перерахунок сум основного платежу з орендної плати за землю за період 2013-2017 років, виключити зі здійснених донарахувань суми штрафних санкцій та пені за 2013-2017 роки, надати детальний акт звірки із зазначенням нарахованих платежів за кожний місяць та здійсненої оплати, здійснити перерахунок згідно уточнюючих податкових декларацій. Листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 19.05.2017 року №1199/14/08-01-13-08-23 позивача повідомлено про відмову у задоволенні вимог скарги. 01.06.2017 позивач подав повторну скаргу на бездіяльність контролюючого органу до Державної фіскальної служби України, в якій просив переглянути рішення ГУ ДФС у Запорізькій області. Листом від 11.07.2017 року №8685/П/99-99-13-03-01-14 у задоволенні вимог скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем допущено порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань, а отже застосування відповідальності, передбаченої п. 126.1 ст. 126 ПК України є правомірним. Позивачем спірні рішення не оскаржені, докази протилежного у суду відсутні. Можливе порушення Мелітопольською ОДПІ вимог п. 58.3 ст. 58 ПК України позивачем не доведено, а отже не може відміняти конституційний обовязок позивача щодо сплати податків.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно визначений характер спірних правовідносин, які врегульовані Податковим кодексом України (ПК Украхни).

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Крім того, згідно п. 56.2. ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо включення до інтегрованої картки платника податку по орендній платі за землю суми штрафних (фінансових) санкцій згідно податкового повідомлення-рішення (форма Ш) від 07.04.2016 №000040800 у сумі 35 609, 18 грн., згідно податкового повідомлення-рішення (форма Ш) від 07.04.2016 №000041800 у сумі 2 475, 23 грн., у звязку з чим просив суд першої інстанції зобовязати

відповідача виключити з інтегрованої картки платника податку по орендній платі за землю суми штрафних (фінансових) санкцій згідно зазначених податкових повідомлень-рішень.

Проте, Податковим кодексом України визначена процедура оскарження податкових повідомлень-рішень: шляхом подачі скарги до контролюючого органу або до суду.

При розгляді апеляційної скарги представники скаржника повідомили суд, що зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем не оскаржені через їх неотримання та наполягали на тому, що поновлення порушених прав позивача має відбуватись саме шляхом виключення сум з інтегрованої картки платника податку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 56.15. ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Таким чином, перевірка правильності визначення контролюючим органом грошового зобовязання та нарахування штрафних (фінансових) санкцій платнику податків здійснюється виключно у спосіб, встановлений Податковим кодексом України. Пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу (п. 57.4 ст. 54 ПК України).

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року в адміністративній справі № 808/2703/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 12 червня 2018 року і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 22 червня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий