Справа № 817/8/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/8/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "15" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії , -

суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н.О. ,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 15.02.2018р.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахуванні пенсії;

- зобовязання Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком 1452,00 грн., починаючи з 01 жовтня 2017 року.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 зазначає, що він має статус постраждалого внаслідок Чорнобильській катастрофи 1 категорії та третю групу інвалідності по захворюванню, повязаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.07.2010 по справі №2-ц-1086/10, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненській області від 04.08.2011, визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобовязано здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 березня 2010 року. Вказує, що з 01.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії", яким підвищено мінімальну пенсію до 1452,00 грн. Виходячи з наведеного, позивач 02.11.2017 звернувся до відповідача з листом про перерахунок його пенсії у розмірі 9438,00 грн. Листом від 10.11.2017 за №М-38 Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовило у перерахунку пенсії з посиланням на те, що розмір пенсії по інвалідності позивача визначений з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 в розмірі фактичних збитків, а тому осучаснення пенсії позивача проводитись не буде. ОСОБА_2 вважає дії відповідача, що полягають у відмові перерахувати пенсію, протиправними та просить зобов'язати пенсійний орган перерахувати пенсію.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2018р. в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального, просить рішення від 15.02.2018р. скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його позову. На думку скаржника , підставою для перерахунку його пенсії є внесення змін до чинного законодавства, яким осучаснено, тобто підвищено розмір мінімальної пенсії за віком.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції застосування норм процесуального та матеріального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги позивача з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії А №449701 (а.с.8).

Позивачу встановлено статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС довічно, що підтверджується копією вкладки №626664 с до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.8).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.07.2010 №2-ц-1086/10 визнано незаконними дії управління Пенсійного Фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобовязано управління Пенсійного Фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", виходячи з мінімального розміру пенсії, починаючи з 01 березня 2010 року (а.с.28-30).

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 04.08.2011 №22-а-3624 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області залишено без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.07.2010 без змін (а.с.10).

02.11.2017 ОСОБА_2 звернувся до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області, про проведення перерахунку пенсії, яку слід виплачувати ОСОБА_2, починаючи з 01 жовтня 2017 року в розмірі 9438,00 грн. (а.с.11-12).

Листом №М-38 від 10.11.2017 ОСОБА_2 було повідомлено, що розмір пенсії позивача обчислений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому підстав для її перерахунку немає (а.с.13-14).

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції вказав на те, що підвищення з 01.10.2017 розміру мінімальної пенсії згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VIII, не впливає на розмір пенсії, яка виплачується позивачу, та не встановлює обов'язку пенсійного органу до перерахунку такої пенсії.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Таким чином, оскільки позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то він має право на одержання пенсії по інвалідності на підставі ст. 54 Закону №796-ХІІ та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Згідно зі ст. 50 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 22.07.2010 дату ухвалення рішення Здолбунівським районним судом Рівненської області) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам IIІ групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 22.07.2010 дату ухвалення рішення Здолбунівським районним судом Рівненської області) визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, зокрема, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІI групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 22.07.2010 дату ухвалення рішення Здолбунівським районним судом Рівненської області) визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 № 3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011, внесено зміни у прикінцеві положення Закону №796-ХІІ, якими встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Статтями 50, 54 Закону №796-ХІ (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного звязку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Згідно з підпунктом 1 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 (далі постанова КМУ №1210), мінімальний розмір пенсії становить: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї: осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений пунктом 13 постанови КМУ №1210 та становить особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю III групи - 284,7 гривні.

Згідно з пунктом 1 постанови КМУ №1210, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

11 жовтні набув чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким внесено зміни до низки законів, що регулюють питання пенсійного забезпечення громадян.

Осучаснення пенсій проведено пенсіонерам, які отримують пенсії за нормами ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та особам з числа військовослужбовців строкової служби - інвалідів від захворювання, пов'язаного з проходженням та виконанням обов'язків військової служби , які отримують пенсію за нормами ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", оскільки заробіток для обчислення пенсій визначається в порядку, визначеному ст.40 Закону 1058.

Перерахунок пенсій проведено з кількох підстав:

- у зв'язку з зміною показника середньої заробітної плати;

- із використанням нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- із переглядом розміру пенсій, достроково призначених жінкам після досягнення 55-річного віку;

- і зв'язку із скасуванням особливого порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

З огляду на те, що позивач отримує пенсію в розмірі фактичних збитків відповідно до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з урахуванням постанови КМУ від 23.11.2011р. "1210, якою визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, то осучаснення виплати згідно з положеннями ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" не розповсюджується на позивача.

Відтак, суд першої інстанції правомірно сказав, що підвищення з 01.10.2017 розміру мінімальної пенсії згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VIII, не впливає на розмір пенсії, яка виплачується позивачу, та не встановлює обов'язку пенсійного органу до перерахунку такої пенсії.

При вирішенні адміністративного спору суд враховує, Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Пунктом 21 Ухвали Європейського суду з прав людини (про оголошення заяви неприйнятною) по заяві №4331/12 у справі "ОСОБА_3 проти України" встановлено, що "законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд зазначив, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обовязок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці.

У пунктах 22, 23 Ухвали визначено, що єдине питання, що залишається, є те, чи зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Це положення також не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи.

У пункті 27 Ухвали вказано, що у цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Окрім цього, суд враховує, що принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства також сформульовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства", в якому суд зазначив, що притаманним усій Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року є пошук справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" суд констатував, що здійснення соціальних та економічних прав людини здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії").

Таким чином, з урахуванням внесення змін у №796-ХІІ, який регулює нарахування та виплату пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) підстав для нарахування і виплати їх у інших розмірах, немає.

За наведених обставин, відповідач, здійснюючи позивачу відповідні виплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наведені позивачем обставини не може бути визнано підставами для здійснення перерахунку та виплати йому пенсії, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "15" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "27" червня 2018 р.