Справа № 817/1269/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2018 року

Київ

справа №817/1269/16

провадження №К/9901/5571/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 817/1269/16

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Моніча Б. С., суддів: Капустинського М. М., Охрімчук І. Г.,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУНП в Рівненській області), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Рівненській області при винесенні наказу № 33 о/с від 09 березня 2016 року "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 у частині незарахування йому до вислуги років (у календарному та пільговому обчисленні) часу його навчання у цивільному вищому навчальному закладі, в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців, та не виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Рівненській області, пов'язану з невнесенням відповідних змін в наказ № 33 о/с від 09 березня 2016 року "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції в частині додаткового зарахування йому до вислуги років (у календарному та пільговому обчисленні) часу його навчання у цивільному вищому навчальному закладі, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також, щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати йому одноразової грошової допомоги з 09 березня 2016 по день фактичного розрахунку;

зобов'язати ГУНП в Рівненській області внести відповідні зміни в наказ № 33о/с від 09 березня 2016 року "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції, додатково зарахувавши йому до вислуги років (у календарному та пільговому обчисленні) час його навчання у цивільному вищому навчальному закладі, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, виплативши йому одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

зобов'язати Г НП в Рівненській області, внести відповідні зміни в наказ № 48 о/с від 03 грудня 2015 року "По особовому складу" щодо установлення капітану поліції ОСОБА_1, старшому слідчому Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, стажу служби в поліції відповідно до частин другої, третьої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", а також вислуги років у поліції відповідно до частини четвертої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", додатково зарахувавши до такої вислуги (у календарному та пільговому обчисленні) час навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі, в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України;

стягнути з ГУНП в Рівненській області, на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

стягнути з ГУНП в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати йому одноразової грошової допомоги з 09 березня 2016 року по день фактичного розрахунку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у період з 12 жовтня 2007 року до 06 листопада 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом УМВС України в Рівненській області від 06 листопада 2015 року № 353 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у зв'язку з ліквідацією територіального підрозділу Міністерства внутрішніх справ України.

Позивач наголошує, що при звільненні з органів внутрішніх справ позивачу було обраховано вислугу років у календарному обчисленні - 11 років 01 місяць 23 дні, у пільговому обчисленні 11 років 04 місяці 24 дні.

В подальшому, 07 листопада 2015 року згідно з наказом ГУНП в Рівненській області за № 3 о/с позивача призначено на посаду поліцейського - старшого слідчого Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, як особу, що прибула з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціального звання капітана поліції, в порядку переатестації та установленням посадового окладу відповідно до штатного розпису.

Позивач вказує, що на підставі письмового рапорту від 23 лютого 2016 року згідно з наказом ГУНП в Рівненській області від 09 березня 2016 року № 33 о/с позивача звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", за власним бажанням.

Однак, при звільненні з органів Національної поліції позивачу було обраховано вислугу років без зарахування часу його навчання у цивільному вищому навчальному закладі, в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців, яка відповідно, у календарному обчисленні склала 09 років 01 місяць 11 днів, у пільговому обчисленні - 09 років 04 місяці 12 днів.

Крім того, позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою зобов'язати ГУНП в Рівненській області зарахувати до вислуги років період навчання у цивільному вищому навчальному закладі та, відповідно, стягнути одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби разом із середнім заробітком за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги, починаючи з 09 березня 2016 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою в позові відмовлено.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення, а справу направити на новий розгляд.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, зокрема, на необхідність проведення судової лінгвістичної експертизи, що сприятиме ефективному захисту порушених прав, свобод та інтересів.

Водночас, у відзиві ГУНП в Рівненській області вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з 2000 по 2005 роки навчався у Національному університеті водного господарства та природокористування, де здобув повну вищу освіту за спеціальністю інженер-механік.

Так, у період з 12 жовтня 2007 року до 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" наказом УМВС України в Рівненській області від 06 листопада 2015 року № 353 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ, а наказом ГУНП в Рівненській області від 07 листопада 2015 року № 3 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції.

При звільненні з органів внутрішніх справ позивачу обраховано вислугу років, яка станом на 06 листопада 2015 року у календарному обчисленні становила 11 років 01 місяць 23 дні, у пільговому обчисленні - 11 років 04 місяці 24 дні, що підтверджується листом ГУНП в Рівненській області за № 11/77 від 01 червня 2016 року.

Водночас, відповідно до витягу з наказу ГУНП в Рівненській області № 48 о/с від 03 грудня 2015 року позивачу встановлено стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07 листопада 2015 року - 08 років 09 місяців 10 днів.

Наказом ГУНП в Рівненській області № 33 о/с від 09 березня 2016 року старшого слідчого Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію".

Підставою для прийняття рішення про звільнення позивача зі служби в поліції слугував письмовий рапорт від 23 лютого 2016 року про звільнення зі служби в Національній поліції України за власним бажанням із виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в порядку та на умовах визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому під час звільнення з Національної поліції позивачу було обраховано вислугу років у календарному обчисленні - 09 років 01 місяць 11 дні, у пільговому обчисленні - 09 років 04 місяці 12 днів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поняття стажу служби в поліції та вислуги років у поліції відрізняються одне від одного, як за змістом так і за порядком їхнього обчислення, оскільки стаж служби в поліції визначається згідно з частинами другою, третьою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", а порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України, що прямо передбачено частиною четвертою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", а відтак позовні вимоги є обґрунтованими.

Житомирський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку про відсутність підстав для зарахування часу навчання до строку служби в органах внутрішніх справ, оскільки за період навчання позивачу не присвоювалось офіцерського звання.

Верховний Суд зазначені висновки суду апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 розділу I Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114) до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

В силу пункту 20 Положення № 114 час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 лютого 2003 року у справі № 4-рп/2003, зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей, що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Питання щодо обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з органів внутрішніх справ регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) та Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393).

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічний порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом міститься і в пункті 2 Порядку № 393.

Стосовно зарахування до вислуги років осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, часу їхнього навчання відповідно до статті 17 цього Закону, то Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-411а14 з цього приводу зазначив, що у наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

На підставі аналізу наведених норм права та, враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України при розгляді цієї справи дійшла висновку про те, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону № 2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2016 року ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення зі служби в Національній поліції України за власним бажанням із виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в порядку та на умовах визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому під час звільнення з Національної поліції позивачу було обраховано вислугу років у календарному обчисленні - 09 років 01 місяць 11 дні, у пільговому обчисленні - 09 років 04 місяці 12 днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 2000 по 2005 роки навчався у Національному університеті водного господарства та природокористування, в якому отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Підйомно-транспортні, будівельні, дорожні, меліоративні машини і обладнання" та здобув кваліфікацію спеціаліст з підйомно-транспортних, будівельних, дорожніх, меліоративних машин і обладнання, що підтверджується копією диплома серії РВ № 27753052 від 30 червня 2005 року, яка міститься в матеріалах справи.

Тобто до призначення на посаду в органах внутрішніх справ позивачу офіцерського звання не присвоювалось.

Враховуючи особливий статус осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, сам факт того, що позивач до вступу на службу в органи внутрішніх справ навчався у вищому навчальному закладі не є достатньою підставою для зарахування цього періоду навчання до вислуги років (як календарної, так і пільгової), яка дає право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі у Національному університеті водного господарства та природокористування не може вважатися проходженням служби в органах внутрішніх справ, оскільки за цей період позивачу не було присвоєно офіцерського звання, а відтак відсутні підстави для зарахування періоду такого навчання до вислуги років на підставі статті 17 Закону № 2262-ХІІ та пункту 2 Порядку № 393.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець