Справа № 802/1064/17-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа №802/1064/17-а

адміністративне провадження №К/9901/4127/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімона М.М., -

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 802/1064/17-а

за позовом Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру (далі - Диспансер) до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Теруправління юстиції), третя особа - первинна профспілкова організація Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Диспансеру

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М. та

ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Ватаманюка Р.В., суддів Сторчака В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М. -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Диспансер звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Вінницькій області «Про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об'єднань громадян» від 22 березня 2000 року;

- скасувати запис в Реєстрі об'єднань громадян про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об'єднань громадян від 22 березня 2000 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в січні 2017 року йому стало відомо про зареєстровану в травні 2000 року первинну профспілкову організацію Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру. Однак, протокол установчих зборів, рішення про входження первинної профспілки до складу територіальної організації профспілки, статут, журнал реєстрації заяв про вступ в члени первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру відсутні, що свідчить про суперечність вимог чинного законодавства при реєстрації первинної організації.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 04 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що організаційні ланки профспілок легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Про належність до певної профспілки організації, які діють відповідно до статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Подання інших документів Законом не передбачено. Відтак, легалізація первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру проведена відповідно до положень Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1045-XIV). До того ж суди зазначили, що право позивача у сфері публічно-правових відносинах не порушено, право на легалізацію первинної профспілкової організації установлено Законом № 1045-XIV, згідно зі статтею 18 якого, не допускається примусовий розпуск, припинення, а також заборона діяльності профспілок, їх об'єднань за рішенням будь-яких інших органів. (в редакції Закону, що діяв на момент спірних правовідносин). При цьому вказано на те, що лист Головного управління юстиції у Вінницькій області від 22 березня 2000 року № 10-122 не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків у позивача, тому його зміст не може бути предметом спору.

27 грудня 2017 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Диспансеру, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року, ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що після протиправного внесення відповідачем запису до Реєстру об'єднань громадян про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру, а заклад позивача має іншу назву, порушені права Диспансеру під час реалізації кадрової політики закладу та інших правовідносинах, передбачених трудовим та іншим законодавством, які не можуть бути реалізовані належним чином. Зокрема, із заробітної плати працівників незаконно відраховуються членські внески. При цьому, скаржник зазначає, що предметом спору є не зміст листа, а наказ Головного управління юстиції у Вінницькій області про внесення первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру до Реєстру об'єднань громадян від 22 березня 2000 року та внесення відповідного запису до самого Реєстру.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 02 січня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

17 січня 2018 року до суду касаційної інстанції від відповідача надійшов відзив на зазначену касаційну скаргу, в якому викладені мотиви аналогічні мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції.

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру входить до складу обласної профспілкової організації, яка є організаційною ланкою всеукраїнської громадської організації Профспілки працівників охорони здоров'я України, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 28 лютого 2000 року, свідоцтво №1341.

Вінницький обком Профспілки працівників охорони здоров'я постановою від 09 березня 2000 року № ІІ-29 підтвердив належність первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру до обласної організації професійної спілки працівників охорони здоров'я, як її організаційної ланки.

Листом від 22 березня 2000 року №10-122 управління юстиції Вінницької області повідомило, що на підставі статуту Профспілки працівників охорони здоров'я України та згідно зі статтею 16 Закону № 1045-XIV профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру 22 березня 2000 набула статус юридичної особи та внесена до Реєстру об'єднань громадян.

Також суди встановили, що предметом оскарження є, зокрема, саме вказаний лист Головного управління юстиції у Вінницькій області від 22 березня 2000 року №10-122.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинною на час звернення до суду з позовом; далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту &?к;...&?х;.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України).

Подібний правовий підхід щодо завдання, основних засад адміністративного судочинства, права звернення до суду та поширення юрисдикції адміністративних судів на справи у публічно-правових спорах викладений у статтях 2, 5, 19 КАС України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

У цьому випадку лист Головного управління юстиції у Вінницькій області від 22 березня 2000 року №10-122 за своєю правовою природою - це документ, який підтверджує факт здійснення легалізації первинної профспілки та включення її до Реєстру об'єднань громадян і є носієм доказової інформації про вчинені дії, оскільки в ньому відображено узагальнений опис вчинених дій Головним управлінням юстиції у Вінницькій області, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання листів/повідомлень, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як безпосередньо не спричиняє виникнення зміну чи припинення прав та обов'язків осіб, інтересів яких він стосується. Тому його зміст не може бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Щодо вимоги позивача про скасування запису у Реєстрі об'єднань громадян, то колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 1045-XIV (в редакції, яка біла чинною на час легалізації профспілкової організації у цій справі) легалізація (офіційне визнання) профспілок, їх об'єднань є обов'язковою та здійснюється шляхом їх реєстрації .

Легалізація всеукраїнських профспілок, їх об'єднань здійснюється Міністерством юстиції України, інших профспілок, їх об'єднань - відповідно Головним управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласними, Київським та Севастопольським міськими, районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення) управліннями юстиції.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт вданих повноважень, на який чинним законодавством України покладено владні управлінські функції у сфері легалізації профспілок.

Відповідно до статті 1 Закону № 1045-XIV професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Первинна організація профспілки - це добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Організації профспілки - це організаційні ланки профспілки, визначені статутом профспілки, що діють у межах повноважень, наданих статутом та цим Законом.

Профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів (частина перша статті 14 Закону № № 1045-XIV.

Як свідчить реєстраційна справа Первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру, вона створена на підставі статуту Профспілки працівників охорони здоров'я України, яка в свою чергу зареєстрована Міністерством юстиції України 28 лютого 2000 року, свідоцтво №1341.

Відповідно до статуту Професійної спілки працівників охорони здоров'я України, зокрема пункту 1 розділу 1 визначено, що Професійна спілка працівників охорони здоров'я України є всеукраїнською неприбутковою громадською самоврядною організацією, яка об'єднує на добровільній основі громадян пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання), які працюють в юридичних особах будь-якої форми власності та організаційно-правової форми, що здійснюють медичну, санаторно-курортну, фармацевтичну та іншу діяльність в сфері охорони здоров'я (далі - Заклад охорони здоров'я) та суміжних сферах діяльності; навчаються або працюють в навчальних закладах різних рівнів акредитації, що здійснюють підготовку фахівців з медичної або фармацевтичної освіти (далі - Навчальний заклад); а також осіб, які проводять господарську діяльність з медичної (фармацевтичної) практики як фізична особа - підприємець.

Згідно частиною 56 розділу 4 Статуту Первинна організація Профспілки створюється на добровільних засадах в Закладах охорони здоров'я; Навчальних закладах за наявності не менше 3-х осіб, які є членами Профспілки, або виявили бажання вступити до неї та утворити первинну профспілкову організацію.

Питання про створення первинної профспілкової організації і входження її до Профспілки вирішується установчими зборами членів Профспілки з наступним повідомленням вищестоящого Виборного органу.

Первинна профспілкова організація може здійснювати свою діяльність і без набуття статусу юридичної особи.

Відповідно до статті 16 Закону № 1045-XIV у разі реєстрації профспілки та їх об'єднання набувають статусу юридичної особи.

Організаційні ланки профспілок набувають статусу юридичної особи на підставі статуту зареєстрованої всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу. Організаційні ланки повинні повідомити відповідне управління юстиції про належність до певної профспілки. Первинні профспілкові організації повідомляють також роботодавця із зазначенням складу об'єднуваних ними працівників.

Зареєстровані профспілки, їх об'єднання, а також організаційні ланки таких профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні зобов'язання через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм статутом.

У справі, яка розглядається суди встановили, що 09 березня 2000 року Вінницький обком Профспілки працівників охорони здоров'я прийняв постанову №ІІ-29, якою постановив підтвердити належність первинної профспілкової організації Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру до обласної організації професійної спілки працівників охорони здоров'я, як її організаційної ланки. Також, підтверджено, що Профспілкова організація Вінницького обласного шкіро-венерологічного диспансеру є організаційною ланкою та діє на підставі статуту всеукраїнської громадської організації Профспілки працівників охорони здоров'я України, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 28 лютого 2000 року.

Таким чином, організаційні ланки профспілок легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Про належність до певної профспілки організації, які діють відповідно до статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Подання інших документів Законом не передбачено.

До того ж, в реєстраційній справі третьої особи повторне повідомлення про її легалізацію від 12 вересня 2004 року № 07-74, видане за заявою голови первинної профспілки, у зв'язку з приведенням назви профспілкової організації у відповідність з її статутом та від 22 листопада 2011 року № 10-23/2968 - видане у зв'язку з втратою оригіналу.

За таких обставин, на думку колегії суддів Головне управління юстиції у Вінницькій області здійснюючи легалізацію первинна профспілкова організація Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру шляхом повідомлення та внесення її до відповідного реєстру, діяло в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством України.

З урахуванням наведеного правильними є висновки суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішень судами першої та апеляційної інстанцій і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі № 802/1064/17-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон,

Судді Верховного Суду