Справа № 820/4208/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 р. Справа № 820/4208/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправними дій, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_2, з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1);

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Барвінківського відділу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 15.05.2017 р. щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

- зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) виплату пенсії з моменту припинення її виплати, тобто з 01 березня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що є громадянином України та пенсіонером, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3, виданим Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області 03 лютого 2000 року, та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4, яке видано Управлінням ПФУ в м. Красному Лучі Луганської області (пенсійна справа 810245). У зв'язку з розгортанням на території м. Красний Луч Луганської області АТО, позивач змушена була покинути місце свого постійного проживання та в березні 2015 р. переїхала до м. Артемівськ Донецької області. Артемівським ОУ ПФУ Донецької області було поновлено пенсійні виплати та пенсію виплачено по 29.02.2016 р. Після цього позивач перемістилась до м. Костянтинівка Донецької області. З 18.04.2016 р. перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання : АДРЕСА_4, а також на обліку в Костянтинівському ОУ ПФУ Донецької області. Пенсія Костянтинівським ОУ ПФУ Донецької області була нарахована позивачу за період з 01.04.2016 р. по 31.05.2016 р., проте не виплачена. В подальшому, в грудні 2016 року позивач переїхала до Харківської області. 26 грудня 2016 року позивач зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_5. 26 грудня 2016 року, після реєстрації місця проживання, позивач звернулась до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з м. Костянтинівка Донецької області у зв'язку зі зміною місця проживання. До заяви додала копію паспорта громадянина України із відміткою про реєстрацію місця проживання. Крім того, в той же день, 26.12.2016 р., позивач подала відповідачу заяву про виплату пенсії на поточний рахунок, який було відкрито в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". В квітні 2017 року позивача повідомив співробітник відповідача про те, що виплати будуть поновлені тільки у разі знаходження її на обліку як внутрішньо переміщеної особи та отримання відповідної довідки про взяття на облік. Враховуючи, що на той час позивач не отримувала пенсію з 01.03.2016 р., у зв'язку з чим знаходилась в скрутному матеріальному становищі, остання вимушена була вжити всіх заходів задля відновлення виплат та погодилась на запропоновані працівниками УПФУ дії та в квітні 2017 року стала на облік як внутрішньо переміщена особа, отримавши відповідну довідку про взяття на облік. Проте пенсійні виплати поновлені не були. 04.08.2017 р. позивач звертається до УСЗН Барвінківської РДА щодо зняття її з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. 07.08.2017 р. позивач отримує в УСЗН Барвінківської РДА довідку №1533 від 07.08.2017 р. про зняття її з обліку та вилучення довідки ВПО від 21.04.2017 р. №, і того ж дня звертається до відповідача із заявами про продовження виплати її пенсії на загальних підставах, як громадянину України, та роз'яснення причин невиплати пенсії на загальних підставах, т.я. не являється ВПО та має реєстрацію місця проживання, долучивши довідку із УПСЗН щодо зняття її з обліку як ВПО. Листом від 18.08.2017 р. № 142/Т-14 відповідач роз'яснив позивачу, що не має правових підстав для виплати їй пенсії у зв'язку з відсутністю паперової справи, а також, що нарахування та виплату пенсії буде відновлено після надходження до УПФУ паперової пенсійної справи.

Позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати пенсії протиправними, оскільки відповідач грубо порушив охоронювані Конституцією та законами України її права на отримання пенсії, тим самим позбавив її єдиного джерела для існування. Статтею 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено підстави для припинення виплати пенсії. Проте жодної з вказаної у цій статті підстав для припинення виплати позивачу пенсії на сьогодні не існує, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України.

Від представника відповідача 19.06.2018 року (Вх. № 01-26/30051/18) надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що відповідно до пункту 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ, 09.07.2003 «пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України». Згідно із пунктом 4.8 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

26 грудня 2016 року управлінням Фонду отримана заява з проханням запросити пенсійну справу з м. Костянтинівна Донецької області у зв'язку зі зміною місця проживання, відповідно до якої управлінням було направлено запит до Костянтинівського ОУПФУ Донецької області, яким було направлено макет пенсійної справи позивача (електронна пенсійна справа). Відповідно до документів, які знаходяться у макеті пенсійної справи первинне призначення пенсії здійснювало управління Пенсійного фонду України в м. Красний Луч Луганської області.

У зв'язку з тим, що вищевказане управління знаходиться на тимчасово не підконтрольній українській владі території управління Фонду не має можливості зробити запит на отримання паперової пенсійної справи.

Таким чином, управління Фонду не має правових підстав для виплата пенсії у зв'язку з відсутністю паперової пенсійної справи та зазначив, що нарахування та виплату пенсії позивача буде здійснено після надходження до управління Фонду паперової пенсійної справи.

Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 26.12.2016 року ОСОБА_2 була знята з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_6 і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті позивача. Того ж дня позивач звернувся до Ізюмського об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про запит пенсійної справи з м. Костянтинівка Донецької області у зв'язку зі зміною місця проживання.

До заяви додав копію паспорта громадянина України із відміткою про реєстрацію місця проживання. Також, 26.12.2016 р. позивач подала відповідачу заяву про виплату пенсії на поточний рахунок, який було відкрито в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Барвінківським відділом Ізюмського ОУ ПФУ Харківської області було направлено запрошення позивачу щодо необхідності прибути до відділу з питання нарахування пенсії позивача та при собі мати копію паспорта та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В квітні 2017 року позивач стала на облік як внутрішньо переміщена особа, отримавши відповідну довідку про взяття на облік від 21.04.2017 р. № .

10.05.2017 р. рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Барвінківської РДА (протокол № 19) затверджено список осіб ВПО, які не проживають або відсутні на момент обстеження за вказаними адресами (10.05.2017 р.), до якого включено позивача.

Так, 15.05.2017 р. Розпорядженням Барвінківського відділу Ізюмського ОУ ПФУ Харківської області, на виконання Постанови КМУ від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» були призупинені виплати пенсії позивачу згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 19 від 10.05.2017 р.

Як підтверджено матеріалами справи, 07 серпня 2017 р. УПСЗН Барвінківської РДА було видано позивачу Довідку №1533 від 07.08.2017 р. про зняття з обліку та вилучення довідки ВПО від 21.04.2017 р. № на підставі заяви позивача від 04.08.2017 р.

07 серпня 2017 р. позивач також звертався до відповідача із заявою про виплату пенсії (відповідно до п.4.10. розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та із заявою до відповідача про роз'яснення причин невиплати пенсії на загальних підставах, т.я. не являється ВПО та має реєстрацію місця проживання, до якої долучає копії паспорту та довідки із УПСЗН щодо зняття з обліку.

Листом від 18.08.2017 р. № 142/Т-14 Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області позивача повідомлено про відсутність правових підстав для виплати пенсії у зв'язку з відсутністю паперової справи, та що нарахування та виплату пенсії буде відновлено після надходження до УПФУ паперової пенсійної справи.

Суд не погоджується з висновками відповідач, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 47 Закону України № 1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз.2 п.9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання (абз .2 п.4 Правил).

Відповідно до відміток місця проживання в паспорті позивача встановлено, що 26.12.2016 року позивача знято з реєстрації попереднього місця проживання в АДРЕСА_6 і цією ж датою Іванівською сільською радою Барвінківського району Харківської області зареєстровано місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що вищезазначений запис про реєстрацію внесений уповноваженим органом у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання.

Суд зауважує, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч.1 ст. 49 Закону № 1058-ІV є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Між тим, відповідач не надав суду рішення про припинення виплати пенсії із зазначенням обставин, визначених наведеною вище нормою Закону, які стали підставою для припинення позивачу виплати пенсії.

Розпорядження Барвінківського відділу Ізюмського ОУ ПФУ Харківської області від 15.05.2017 р. про призупинення виплати пенсії позивачу було прийнято на виконання Постанови КМУ від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 19 від 10.05.2017 р.

Відповідно до зазначеного рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Барвінківської РДА (протокол № 19 від 10.05.2017 р.) затверджено список осіб ВПО, які не проживають або відсутні на момент обстеження за вказаними адресами, до якого включено і позивача.

Водночас Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії як рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам з підстав проведеної перевірки місця фактичного проживання.

При цьому відповідачем не зазначено будь-якої іншої норми Закону, яка б визначала підставу припинення виплати пенсії позивачу.

Таким чином, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Таке рішення відповідачем не приймалось, а розпорядження Барвінківського відділу Ізюмського ОУ ПФУ Харківської області від 15.05.2017 р. прийнято всупереч положенням діючого законодавства.

Також суд вважає неприйнятним доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII та постанов Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, №136 від 18.02.2016 року, № 509 від 01.10.2014 року, № 637 від 05.11.2014 року, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що 26 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з м. Костянтинівка Донецької області у зв'язку зі зміною місця проживання, додавши до заяви копію паспорта громадянина України із відміткою про реєстрацію місця проживання. Також, 26.12.2016 р. позивач подала відповідачу заяву про виплату пенсії на поточний рахунок, який було відкрито в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Суд вважає неприйнятними доводи відповідача про те, що виплата пенсії у разі зміни місця проживання пенсіонера може здійснюватися тільки на підставі паперової пенсійної справи, а пенсійна справа позивача залишилася на непідконтрольній території України. Неврегулювання на законодавчому рівні питання відновлення втраченої пенсійної справи не може бути підставою для відмови або припиненні виплати пенсії, оскільки це суперечить ч.1 ст. 49 Закону № 1058-ІV .

Крім того, Закон № 1058 має вищу юридичну силу, а постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 8 червня 2016 року, №136 від 18 лютого 2016 року, № 509 від 1 жовтня 2014 року, № 637 від 5 листопада 2014 року, на які посилається відповідач, приймалися задля забезпечення реалізації положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач дійсно формально підпадає під ознаки, наведенні у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, перебування на обліку як внутрішньо переміщена особа не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Отже, відповідач протиправно не виплачує пенсію позивачеві, який змінив місце проживання та реєстрації місця проживання з території, тимчасово непідконтрольній Україні на постійне місце проживання на території, підконтрольній Україні та зареєстрував своє місце проживання з реєстраційною відміткою у паспорті.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії навіть коли на законодавчому рівні не врегульовані питання відновлення втраченої пенсійної справи.

Відповідно до ст.1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України).

За висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009 в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

За приписами ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини.

У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", " як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

За таких підстав, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо призупинення виплати позивачу пенсії з дати взяття на облік позивача, тобто з 26.12.2016 року.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Розпорядження Барвінківського відділу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 15.05.2017 р. щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) також підлягають задоволенню, оскільки дане розпорядження прийнято в супереч положенням діючого законодавства.

Суд також приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) виплату пенсії з моменту припинення її виплати, тобто з 01 березня 2016 року, враховуючи наступне.

Виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України (стаття 8 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання документів для поновлення виплати пенсії в межах України визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, яким визначено, зокрема, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії (п.1.5. зазначеного Порядку). Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (п. 2.8 зазначеного Порядку).

Згідно п.4 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою КМУ № 1596 від 30.08.1999р. виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи.

Частиною 1 ст. 47 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.2 ст.46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно положень статті 1 Конвенції, статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями статті 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що пенсійна справа позивача перебуває у відповідача, до якого позивач звернувся за фактичним місцем проживання за поновленням виплат, відповідач зобов'язаний виплатити пенсію позивачу за минулий час з моменту припинення виплат, тобто з 01.03.2016 року.

Щодо позовних вимог щодо допущення негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць, суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Враховуючи, що судом не приймається рішення стосовно стягнення певної суми з відповідача, дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.8 ст. 139 КАС України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 64730, АДРЕСА_2; адреса для кореспонденції: 61103, АДРЕСА_3) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (, адреса: 64309, Харківська область, м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 2) про визнання протиправними дій, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Барвінківського відділу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 15.05.2017 р. щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) виплату пенсії з моменту припинення її виплати, з 01 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2018 року.

Суддя О.В.Шевченко