Справа № 200/12084/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/1025/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Женеску Е.В.,

при секретарі Санжаровській Я.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови ЕАА №059929 від 11.02.2017року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови ЕАА №059929 від 11.02.2017року.

Свій позов обґрунтовуючи тим, що 11 лютого 2017 року з 04 години 40 хвилин по 07 годину 20 хвилин ОСОБА_1 знаходився під адміністративним затриманням і не мав змоги керувати транспортним засобом о 06 годині 54 хвилин. Зазначив, що неодноразово вказував інспектору, що транспортним засобом він не керував, оскільки їм керувала його мати, проте це інспектором не було прийнято до уваги.

ОСОБА_1 зазначав, що дійсно знаходився в автомобілі, перебував в ньому на задньому сидінні, за місцем водія, оскільки двері автомобіля не працюють, і змоги виходити через них у нього на той момент не було.

Також, інспектор поліції, порушуючи законні права позивача, не надав можливість ознайомитись з матеріалами адміністративної справи, не надав права скористатись правовою допомогою, чим порушив право на захист ОСОБА_1, посадова особа - лейтенант ОСОБА_2 склав постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 059929 в розмірі 425 грн.

До того ж лейтенантом ОСОБА_2, не було враховано клопотання позивача, про відібрання пояснень в якості свідка ОСОБА_3, яка могла повідомити про те, що він не порушував ПДР, оскільки вона була з позивачем в автомобілі. Проте, інспектором було проігноровано дане клопотання, що призвело до неповного та невсебічного розгляду даної ситуації та в подальшому винесення незаконної постанови, яка оскаржується.

Інспектор взагалі не бачив чи перебував позивач на місці водія та керував транспортним засобом, що призвело до винесення постанови відносно мене на підставі припущень, що є недопустимим.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року постановлено адміністративну справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав.

Справа розглядається у відповідності до ст. 205 КАС України, на підставі наявні у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 11 лютого 2017 р. інспектор 6 роти 2 бат. УПП у м. Дніпро лейтенант ОСОБА_2 виніс постанову серія ЕАА № 059929, якою застосував до позивача адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн.

Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, зазначено, що 11 лютого 2017, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, о 06 годині 54 хвилин, у м.Дніпро по вул.Павлова, 3/1 при перевірці документів не надав посвідчення водія, чим порушив вимоги правил 2.1 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі -Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст.126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

ОСОБА_1, 11 лютого 2017 року з 04 години 40 хвилин по 07 годину 20 хвилин знаходився під адміністративним затриманням. На підтвердження чого надав протокол про адміністративне затримання АА №101995, а тому не мав змоги керувати транспортним засобом о 06 годині 54 хвилин.

З огляду на вищенаведене, суд вважає не правомірними дії відповідача щодо складення вищевказаної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним протоколу, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог знаку 4.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно адміністративного Кодексу.

Відповідно до ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: - постанову іншого органу ( посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящій орган ( вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, а отже й не наділений повноваженнями закривати провадження у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

До того ж позивач просить суд поновити строк на звернення до суду, оскільки оскаржувану постанову позивач не отримував. 23 червня 2017 року отримав копію постанови від Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра, тому і не оскаржував до цього часу постанову.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 286 КАС України, ст. ст. 7, 268, 279, 280,283, 287, 288, КУпАП, суд , -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови ЕАА №059929 від 11.02.2017року задовольнити частково.

Поновити строк ОСОБА_1 для звернення до суду з позовом.

Визнати неправомірними дії інспектора 6 роти 2 бат. УПП у м. Дніпро лейтенанта ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 11 лютого 2017 року та складання Постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА №059929, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА№059929 від 11 лютого 2017 року на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Е.В. Женеску