Справа № 22-а-24643/11
Суддя: Карімова Л. В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - соцвиплати Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО листопада 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - КАРІМОВОЇ Л.В.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області на рішення Лозівського

міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі в Харківської області про перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії відповідно до вимог статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 жовтня 2009 року без зазначення кінцевої дати.

Відповідач подав письмові заперечення на позов і вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави, оскільки позивачу визначено розмір додаткової пенсії згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року, № 530 від 28 травня 2008 року, № 654 від 16 липня 2008 року та відповідних Законів України «Про державний бюджет».

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2010 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області. Зобов'язано здійснити позивачу перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю, ОСОБА_3 як особі, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії відповідно до ст. ст. 51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме за період з 01 жовтня 2009 року по 26 серпня 2010 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплатити недоотримані суми пенсій за результатами здійсненого перерахунку.

Стягнуто з УПФУ в Лозівському районі Харківської області на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач рішення не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ХГІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748 -У І, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 2-й категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсії позивачу, виходи чи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вищевказаними постановами Кабінету Міністрів України.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам

Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих другої категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю, призначається у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарги на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обгрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон, а не постанову Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 55 Закону N 796-ХІІ призначення та виплата пенсій провадиться відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року.

Мінімальний розмір пенсії за віком було встановлено ст. 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, яка втратила чинність з набранням чинності з 01 січня 2004 року редакції ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-ІУ) в якій було зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

ЗУ «Про внесення змін до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 24 грудня 2004 року № 2291 -1 У, що набув чинності з 12 січня 2005 року була змінена редакція статті 28 і розмір мінімальної пенсії за віком встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

З огляду на наведене судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У X В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суд Харківської області від 26 серпня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді колегії