Справа № 425/822/18
Суддя: Романовський Є. О.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 Провадження №2-а/425/55/18

Справа №425/822/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової (Вада) Ю.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування рішення субєкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2018 року відповідачем відносно нього винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії АР № 496677 та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. внаслідок того, що він 21.03.2018 року, керуючи транспортним засобом

«SKODA FABIA», н/з НОМЕР_1, рухаючись по вул. Визволителів, 55 у м. Рубіжному Луганської області, не скористався світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а саме не подав сигналу покажчика повороту завчасно до початку маневру, чим порушив п. 9.2 ПДР України.

Позивач не погоджується з даним правопорушенням та зазначає, що не порушував вимог п. 9.2 ПДР України, так як завжди подає сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, поворотом або розворотом, так і в даному випадку завчасно увімкнув належний сигнал світлового покажчика повороту.

На підставі вище викладеного, просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.03.2018 року серія АР № 496677.

В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, надіслав суду відзив на позовну заяву, згідно якого 21.03.2018 року ним, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом по вул. Визволителів, 55 в м. Рубіжному Луганської області, приблизно о 18-30 годин було помічено автомобіль НОМЕР_2, водій якого підчас обгону транспортного засобу не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Вказане правопорушення зафіксовано на відеозаписі з відеореєстратора нагрудної камери відповідача. У подальшому, відповідачем, згідно ст. 222 та ст. 276 КУпАП, було розглянуто порушення вимог п. 9.2 (б) ПДР на місці вчинення правопорушення та винесено постанову від 21.03.2018 року серія АР № 496677, яка була складена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а тому відповідач просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обовязків, зобовязаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.03.2018 року серія АР № 496677 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 122 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. у зв'язку з тим, що він 21.03.2018 року о 18 год. 30 хв. в м. Рубіжне по

вул. Визволителів, 55, керуючи транспортним засобом «SKODA FABIA», н/з НОМЕР_1, не скористався світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час обгону, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України (а.с. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.03.2018 року серія АР № 496677, стверджуючи, що не порушував вимог п. 9.2 Правил дорожнього руху України, оскільки подавав сигнал світлового покажчику повороту відповідного напрямку, рухаючись 21.03.2018 року по вул. Визволителів, 55 в м. Рубіжне Луганської області.

Під час судового засідання, в порядку ст. 220 КАС України, досліджено та здійснено демонстрацію відеозапису з персонального мобільного відеореєстратора інспектора патрульного поліції, з якого вбачається, що позивач дійсно здійснюючи обгін транспортного засобу не подав сигнал світлового покажчику повороту відповідного напрямку. Зазначений відеозапис на оптичному диску долучений до матеріалів справи (а.с. 32)

Таким чином, на відеозапису чітко зафіксований сам факт порушення позивачем

п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, який він заперечував у своєму позові, а тому суд вважає, що позивач не довів незаконність дій щодо складання про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.03.2018 року серія АР № 496677, складеної відповідачем відносно нього, а наявні в справі докази вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП , та правомірність дій відповідача зі складання зазначеної постанови.

Відтак, за встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд дійшов висновку, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений

ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідачем правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 21.03.2018 року серія АР № 496677, складеної відносно ОСОБА_1, оскільки останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, на нього правомірно накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою на те службовою особою, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за такі дії, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 5-11, 72-77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування рішення субєкта владних повноважень залишити без задоволення.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 21 березня 2018 року серії АР № 496677 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Романовський