Справа № 161/8141/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8141/18
Провадження № 2-а/161/376/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 15.05.2018 року відповідачем - рядовим поліції роти № 3 Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 відносно нього було винесено постанову серії ВР № 013366 про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вказані дії відповідача вважає неправомірними, а постанову незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства. Так, 15.05.2018 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1 по проспекту Перемоги в м. Луцьку в напрямку ТЦ «Промінь». Два світлофори він проїхав на зелене світло, після чого здійснив поворот на вул. ОСОБА_4 на виїхав на проспект Грушевського в сторону залізничного вокзалу. В районі будинку № 20 по проспекту Грушевського він був зупинений працівниками поліції. Відповідач повідомив його, що він (позивач) порушив ПДР України проїхавши на заборонений сигнал світлофору , а саме на жовтий сигнал. Свою провину у порушенні ПДР він не визнав, попросив інспектора поліції представити докази, якщо такі є. Інспектор поліції показав йому якесь відео на своєму смартфоні, де автомобіль, схожий на його проїжджає світлофор після того, як увімкнулося жовте світло. Після цього відповідач склав відносно нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми ст.ст. 278-280 КУпАП, не ознайомив його з процесуальними правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не вирішив клопотання? не дослідив докази, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи та свідків. Крім того, відповідач не мав права розглядати справу безпосередньо на місці вчинення правопорушення. Винесена відповідачем постанова не відповідає вимогам ст. 284 КУпАП, оскільки в ній відсутні обовязкові зазначення технічного засобу, якими здійснено фото або відео фіксацію. Просить суд визнати протиправними дії інспектора поліції роти № 3 УПП у Волинській області рядового поліції ОСОБА_3 при винесенні постанови серія ВР № 013366 від 15.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову інспектора поліції роти № 3 УПП у Волинській області рядового поліції ОСОБА_3 при винесенні постанови серія ВР № 013366 від 15.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у адміністративному позові. Крім того позивач суду пояснив, що при винесенні постанови відносно нього відповідач не врахував всіх обставин справи, а саме, що він не мав технічної можливості зупинитися на жовтий сигнал світлофора, оскільки відстань між вказаним світлофором та попереднім, який він проїхав, є недостатньою для зупинки транспортного засобу. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що 15.05.2018 року екіпажем патрульної поліції у складі лейтенанта поліції ОСОБА_5 та рядового поліції ОСОБА_3 при здійснення патрулювання території м. Луцька о 06.45 було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: водій автомобіля НОМЕР_1 по вул. Перемога, 14 в м. Луцьку проїхав світлофор на заборонний жовтий сигнал світлофора., чим порушив п.8.7.3 ПДР України. Не випускаючи вказаний автомобіль з поля зору екіпаж патрульної поліції прослідував за вказаний автомобілем і зупинив його на проспекті Грушевського. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач ОСОБА_1 Інспектор поліції представився та назвав причину зупинки. Свою вину у вчиненні вказаного правопорушення позивач не визнав, просив предявити йому відповідні докази. Інспектором поліції зі службового планшету було продемонстровано відеозапис запис з відео реєстратора патрульного автомобіля на якому зафіксовано, що автомобіль позивача проїжджає світлофор на заборонений жовтий сигнал. При розгляді справи інспектором поліції були розяснені процесуальні права позивачу, дотримано процедуру розгляду справи, визначену КУпАП. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові та електронні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 013366, винесеною поліцейським роти № 3 УПП у Волинській області рядовим поліції ОСОБА_3, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 4)

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 15.052018 року о 06.45, в м. Луцьку, по проспекту Перемоги, 14 водій керуючи автомобілем НОМЕР_1проїхав на забороняючий сигнал світлофора, а саме жовтого кольору, чим порушив п. 8.7.3є ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: п.п. «ґ» жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, п.п. «є» поєднання червоного та жовтого забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника…

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено випадки, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їх представників.

З пояснень представника відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області слідує, що підставою зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 став проїзд перехрестя на заборонний (жовтий) сигнал світлофора.

Таким чином суд вважає, що у інспектора поліції ОСОБА_3 були передбачені законом підстави здійснити зупинку транспортного засобу під керуванням позивача.

З пояснень як представника відповідача, так і самого позивача, наданих в судовому засіданні, встановлено, що при зупинці транспортного засобу під керуванням позивача інспектор поліції повідомив позивачу причину зупинки, а саме проїзд перехрестя на заборонний (жовтий) сигнал світлофора.

Зазначена обставинами сторонами визнається, а тому доказуванню не потребує.

З переглянутого судом відеозапису з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції вбачається, що автомобіль «Daewoo Lanos» сірого кольору проїхав перехрестя проспект Перемоги вул. К. Савури в м. Луцьку на забороннний (жовтий) сигнал світлофора. В цей же час автомобіль патрульної поліції стояв на тому ж перехресті (по вул. К. Савури) на заборонний (червоний) сигнал світлофора.

З наданої представником відповідача циклограми світлофорного обєкта № 33220002 на перехресті пр. Перемоги вул. К. Савури в м. Луцьку (а.с. 21-22) , слідує, що в той час як на світлофорі по вул. К. Савури горить червоний сигнал, на світлофорі по проспекту Перемоги увімкнено жовтий сигнал.

Також з вищезазначеного відеозапису з відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції вбачається, що екіпаж патрульної поліції прослідував за автомобілем «Daewoo Lanos» сірого кольору, наздогнав його по проспекту Грушевського, 20 в м. Луцьку (біля супермаркету «Салют»), де на відеозаписі видно, що вказаний автомобіль НОМЕР_2.

В ході розгляду справи судом позивач неодноразово змінював свої показання, спочатку стверджував, що ПДР України він не порушував проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофора не здійснював. Надалі позивач стверджував, що автомобіль, який зафіксовано на відеозаписі схожий на його автомобіль, але не є автомобілем, яким він керував 15.05.2018 року. Наприкінці судового розгляду справи позивач вказав, що проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, оскільки не мав технічної можливості вчасно зупинитися через недостатню відстань між світлофорами.

У звязку з неодноразовою зміною показань позивачем, суд такі його показання оцінює критично і до уваги не приймає.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Суд вважає, що надані представником відповідача письмові докази (циклограма світлофорного обєкта) та електронні докази (відеозапис з нагрудної камери поліцейського та відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції) є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність обставин, зафіксованими вказаними доказами, у суду немає. Доказів іншого позивачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає доведеним в судовому засіданні факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладанн адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За нормами КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Дана норма вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відносно позивача відбувся у порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме - після зупинки його автомобіля працівниками поліції.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З переглянутого судом відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора поліції вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП останнім було повідомлено позивачу про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього, було розяснено позивачу його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, заслухано усні пояснення позивача з приводу вказаного правопорушення. Доводи позивача про те, що інспектором поліції при розгляді справи не були вирішені його клопотання суд вважає безпідставними, оскільки будь-які клопотання, в тому числі про перенесення розгляду справи у звязку з необхідністю скористатися правовою допомогою, позивачем не заявлялися.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно нього, порушення його процесуальних прав, спростовуються наданими представником відповідача відеозаписами.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 2 ст.122 КУпАП, постанова складена на місці вчинення правопорушення, окрім того, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи відповідачем.

Що стосується неправильного зазначення в постанові підпункту п. 8.7.3 ПДР України, які порушив позивач, а саме зазначення п. 8.7.3є, замість п. 8.7.3 ґ, то суд вважає, що вказана обставина, сама по собі, не є підставою для визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови, оскільки сама суть порушення заборона руху на жовтий сигнал світлофора, у постанові зазначена вірно і відповідає фактичним обставинам, встановленим у справі.

Доводи позивача про відсутність у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не спростовують самого факту правопорушення, фіксування якого відбувалося не тільки за допомогою нагрудної камери поліцейського. Сам відеозапис з нагрудної камери поліцейського є лише одним з доказів дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином всі доводи позивача, як наведені в адміністративному позові, так і зазначені в судовому засіданні, обєктивно спростовані доказами наданими стороною відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне залишити постанову від 15.05 2018 року серії ВР № 013366 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 без змін, а позов ОСОБА_1 без задоволення.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати, у разі прийняття судом рішення про залишення позову без задоволення, розподілу не підлягають.

На підставі ст. 122, 251, 254, 286, 287 КУпАП, ст.ст. 71, 72, 77, 79, 241-246, 293, 295 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6