Справа № 806/3243/17
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м.Житомир справа № 806/3243/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Летушева М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації у розмірі 86682,81 грн,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови йому у виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно після звільнення з військової служби та зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у відповідності до Постанови КМУ № 178 від 16.03.2016, згідно довідки - розрахунку № 14 від 01.06.2017 в розмірі 86682,81 грн. У обґрунтування заявлених позовних вимог указував, що після звільнення з військової служби звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації замість речового майна в розмірі 86682,81 грн, згідно довідки - розрахунку № 14 від 01.06.2017. Проте листом від 04.09.17 за № 3332 йому відмовлено у виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, згідно постанови КМУ № 178 від 16.03.2016, а тому дії командира Військової частини НОМЕР_1 є протиправними.

Ухвалою суду відкрито провадження в даній адміністративній справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 19.12.17.

19.12.17 судовий розгляд справи відкладено до 18.01.18 у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів у справі.

Ухвалою суду від 18.01.18 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог. Указав, що на момент видачі відповідачем наказу про виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації за неотримане речове майно Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII передбачав право на отримання такої компенсації лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі. Пункт 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, на думку представника відповідача, застосуванню не підлягає. Таким чином, представник відповідача вважає, що твердження позивача про те, що при звільненні він мав право на виплату йому компенсації за неотримане речове майно є помилковими.

Заслухавши усні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України з 02.09.1993 до 30.09.2015.

Наказом Командувача військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року № 236 майора ОСОБА_1 , командира навчальної роти - старшого викладача навчального батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , звільненого наказом Командира Сухопутних військ Збройних Сил України від 05 вересня 2015 року № 707 з військової служби у відставку відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом "б" (за станом здоров`я), з 30 вересня 2015 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Новоград - Волинсько-Червоноармійськового ОМВК Житомирської області.

25 травня 2017 року позивач звернувся до Командира ВЧ ПП В 2731 із заявою про надання довідки - розрахунку для отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.

01 червня 2017 р. військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 сформовано довідку - розрахунок № 14 на виплату грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі згідно норм забезпечення майору ОСОБА_1 , в якій вказаного всього до виплати суму в розмірі 86682,81 грн.

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 на ім`я Командира військової частини НОМЕР_1 подано заяву з проханням надати дозвіл на виплату йому грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, згідно норм забезпечення відповідно пункту 3 (звільнення з військової служби) Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178.

Листом ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 від 04 вересня 2017 року за вих. № 3332 позивача повідомлено про те, що він не набув права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, згідно Постанови КМУ № 178 від 16.03.2016 у зв`язку з тим, що він звільнений з лав Збройних Сил України згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 236 від 30.09.2015.

Вважаючи, що дії Командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті йому грошової компенсації за неодержане речове майно протиправними, оскільки він має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно згідно постанови КМУ № 178 від 16.03.2016, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірних правовідносинам, судом ураховано наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. N 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", яка набрала законної сили 22.03.2016, прийнята відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції Закону України від 01.07.2015 № 567-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців", яка діє з 30.07.2015.

Відповідно до п. 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Пунктом 3 Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно зі п. 4 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

При цьому суд звертає увагу на те, що на час звільнення позивача зі служби та виключення його із списків особового складу - 30 вересня 2015 року, положень наведеного Порядку ще не існувало.

Також суд ураховує, що Порядок не містить приписів щодо розповсюдження його дії на минулий період, за який вимагає компенсації позивач, а тому твердження позивача про те, що при звільненні (30.09.15) він мав право на виплату компенсації за неотримане речове майно відповідно до Порядку №178 є хибними.

Одночасно суд звертає увагу на те, що в період проходження позивачем військової служби правовідносини щодо продовольчого, речового та іншого забезпечення військовослужбовців регулювалися по - різному.

Так, частиною другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року), було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року N 1459-III "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України від 3 листопада 2006 року N 328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" статтю 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року) регулювали порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширювались на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній до 30 липня 2015 року) було передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

30 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 01.07.2015 № 567-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців", яким, зокрема, пункт 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в такій редакції:

"1. Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України".

Пункт 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у викладеній редакції також був чинним і на момент звернення позивача до відповідача із заявою від 02.08.2017.

Разом з тим суд ураховує, що на момент звільнення позивача з військової служби у відставку порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час визначався Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1444. Остання втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року N 71 з 04 березня 2016 р.

Пунктами 27, 28 вказаного Положення було визначено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно. Військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за нестримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту.

За змістом пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач при звільненні не звертався до Військової частини - польова пошта НОМЕР_2 з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

За наведених обставин, ураховуючи приписи наведених норм законодавства, а також беручи до уваги дати прийняття наказу про звільнення позивача з військової служби та наказу про виключення зі списків особового складу частини, суд приходить до висновку про необґрунтованість адміністративного позову і не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Є.Ю. Романченко