Справа № 265/2806/18
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/2806/18
Провадження №2-а/265/163/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Гусєвої К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовомдо інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліціїДейко ОСОБА_3, де просить суд визнати дій інспектора протиправними та скасувати постановупро накладення адміністративного стягненнясерії БР №882126 від 20 березня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що не порушував Правила дорожнього руху, виконував всі їх вимоги, оскільки здійснив рух по тротуару у зв'язку з виробничою необхідністю - для розвантаження торгового вантажу. В адміністративній справі відсутні будь-які фактичні дані, які б могли підтвердити факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Також, при винесенні постанови були грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та посадовою особою відповідача проігноровані норми чинного законодавства.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - інспектор роти №2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліціїДейко В.В.в судове засідання також не з'явився, надавши суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому позов не визнав, просив розглянути справу за його відсутності. На його думку позов не підлягає задоволенню оскільки обставини правопорушення підтверджуються наявним відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором. Твердження позивача, що розділ 15.10 Правил дорожнього руху України не містить заборони стоянки не відповідає дійсності оскільки пунктом 15.10 а) Правил дорожнього руху України визначено, що стоянка забороняється у місцях де заборонена зупинка, а відповідно п.15.10 в на тратуарах, за вийнятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменще 2 м.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, переглянувши відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №882126, 20.03.2018 року інспектор роти №2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, бульвар Морський б.4 виніс вказану постанову, відповідно до якої, 20.03.2018 року о 09 годині 45 хвилин в Лівобережному районі містаМаріуполя, по бульвару Морському будинок №4, водій ОСОБА_1, здійснив стоянку транспортного засобу марки «RENAULT KANGOO» державний номерний знак НОМЕР_1 на тротуарі чим порушив п.п. 15.10в, де для проходу пішоходів залишилось менше двох метрів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП застосував до ОСОБА_2 адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

За загальними положеннями Правил дорожнього руху України, п.п.1.10 терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п.15.1 Правил дорожнього руху України,зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п.п. 15.10в) Стоянка забороняється:на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП до адміністративний відповідальності притягуються водії за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач 20березня 2018 року о 09 год. 40 хв., керуючи автомобілем, здійснив рух по тротуару по бульвару Морському в місті Маріуполі Лівобережного району з метою забезпечення транспортної доставки торгівельного товару, що підтверджується як свідченнями самого позивача так і відеозаписом інспектора УПП.

Інший під'їзд до магазина, що розташований в будинку №4по бульвару Морському в місті Маріуполі Донецької області відсутній, що встановлено з відеозапису та не спростовано відповідачем.

Суд зазначає, що п. 11.13 Правил дорожнього руху встановлено виключення із загального правила про заборону руху транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, а саме: коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Згідно з п. 26.3 Розділу 26 Правил дорожнього руху, у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Враховуючи, що позивачем здійснено рух транспортного засобу, для обслуговування підприємця, який здійснює свою діяльність за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, бульвар Морський №4, суд вважає, що факт порушення позивачем вимог п.11.13 та п.15.10ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП відсутній.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 882126 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, прийнята з порушеннями вимог КУпАП, є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними слід відмовити.

Згідно ст. 132 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №882126 від 20 березня 2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення складено 19 червня2018 року.

Суддя: І.Г.Мельник