Справа № 803/866/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/866/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.05.2017 №2 та податкової вимоги від 15.01.2018 №9052-17, зобовязання припинити нарахування пені і скасувати застосовані штрафні санкції.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2017 №2 та податкову вимогу від 15.01.2018 №9052-17, зобовязати припинити нарахування пені і скасувати застосовані штрафні санкції.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 позивачу відмовлено у залученні до участі у справі, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 селищної ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.06.2017 №2, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 у розмірі 4471,12 грн. за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Ювілейна, 11, смт. Стара Вижівка (кадастровий №:01:002:0278), що перебуває в користуванні позивача на підставі договору оренди від 10.02.2016, який укладений між позивачем і ОСОБА_3 селищною радою Волинської області.

Позивач вважає протиправними вказане податкове повідомлення-рішення та винесену на його підставі податкову вимогу від 15.01.2018 №9052-17, оскільки додатковою угодою №1 від 07.08.2017 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016 визначено з 01.01.2017 розмір орендної плати за земельну ділянку у розмірі 0,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 745,19 грн., яка позивачем сплачена, а тому визначення податковим органом орендної плати у розмірі 4471,12 грн. є неправомірним. При цьому зазначає, що вказаний розмір орендної плати відповідає рішенню ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 13.07.2017 №16/4, яке не скасоване, не змінене та є обовязковим для виконання на відповідній території.

У відзиві на позовну заяву від 31.05.2018 представник відповідача (а.с.43-45) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 №2 прийняте правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства, яким визначено порядок нарахування та сплати орендної плати за земельну ділянку, та на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 15.07.2015 №34/3, відповідно до якого ставка податку на земельні ділянки, нормативно-грошову оцінку яких проведено, встановлюється в розмірі 3% нормативно-грошової оцінки землі. При цьому, зазначає, що додаткова угода №1 від 07.08.2017 не може бути застосована для нарахування орендної плати за 2017 рік, оскільки рішенням ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 13.07.2016 №16/2, яким встановлено ставку земельного податку на землі будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для будівництва індивідуальних гаражів 0,05% нормативної грошової оцінки землі, визначено, що останнє набирає чинності з 01.01.2018. Водночас зауважує, що податкове законодавство ґрунтується на принципах, зокрема, стабільності, суть якого полягає у неможливості внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду. Листом від 29.05.2018 №938/03-20-13-06 ГУ ДФС у Волинській області відкликало податкове повідомлення-рішення з орендної плати від 04.05.2017 №2 як помилково сформоване, натомість було винесено нове податкове повідомлення-рішення з орендної плати від 09.06.2017 №2 на суму 4471,12 грн. та надіслано на адресу позивача. Крім того, зазначає, що оскаржувана податкова вимога від 15.01.2018 №9052-17 сформована та направлена на адресу позивача відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України. За наведених підстав просила у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив від 06.06.2018 (а.с.59-60) позивач зазначає, що 13.07.2017 ОСОБА_3 селищною радою Волинської області було прийнято рішення №16/4 про внесення змін до рішення селищної ради від 09.10.2013 №23/5 Про Порядок надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва на території селищної ради. Вказаним рішенням встановлено розмір орендної плати за земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на рівні 0,5 відсотка їх нормативної грошової оцінки в рік, для громадян, які правом на передачу безоплатно у власність земельної ділянки по даному виду використання, в межах норм, визначених Земельним кодексом України не скористалися. На основі вищезазначеного рішення між позивачем та ОСОБА_3 селищною радою 07.08.2017 було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016, якою було погоджено зміну розміру орендної плати за земельну ділянку на 0,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 745,19 грн. Крім того, вказує, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву посилається на рішення селищної ради №16/2 від 13.07.2017, в той час коли при укладенні Додаткової угоди сторони керувались рішенням селищної ради №16/4 від 13.07.2017.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 10.02.2016 між ОСОБА_3 селищною радою та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки в смт. Стара Вижівка по вул. Ювілейна, 11, кадастровий номер - :01:002:0278, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1200 га, цільове призначення: секція В розділ 02 підрозділ 02.01, категорія земель: землі житлової та громадської забудови (а.с.16-17).

Договір укладено строком на 25 років до 2041 року з переважним правом поновлення на новий строк. Згідно з пунктами 5, 9 вказаного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1868,99 грн. згідно з довідкою відділу Держземагенства у ОСОБА_3 районі Волинської області від 24.12.2015 №166/86-15 (а.с.20); орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 56,06 грн. в рік до 31 серпня звітного року (а.с.16). Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою із вказаного реєстру від 11.10.2016 №70289965 (а.с.18-19).

У звязку зі зміною нормативної оцінки земель смт. Стара Вижівка, затвердженої рішенням селищної ради від 14.07.2016 №7/1 Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель смт. Стара Вижівка, нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки становить 149 037,30 грн., що підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим відділом Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі міжрайонного управління у Ратнівському та Старовижівському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.04.2017 №33 (а.с.21).

13.07.2017 ОСОБА_3 селищною радою Волинської області було прийнято рішення №16/4 про внесення змін до рішення селищної ради від 09 жовтня 2013 року №23/5 Про Порядок надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва на території селищної ради. Так, пункт 2 рішення викладено в такій редакції: 2. Встановити розмір орендної плати за земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на рівні 0,5 відсотка їх нормативної грошової оцінки в рік, для громадян, які правом на передачу безоплатно у власність земельної ділянки по даному виду використання, в межах норм, визначених Земельним кодексом України не скористалися. Для громадян, які правом на передачу безоплатно у власність земельної ділянки по даному виду використання, в межах норм, визначених Земельним кодексом України попередньо вже скористалися, розмір орендної плати за земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд встановити на рівні 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки в рік (а.с.22).

Того ж дня ОСОБА_3 селищною радою Волинської області було прийнято рішення №16/2 про встановлення податку на майно в частині плати за землю на території ОСОБА_3 селищної ради, яким встановлено ставку земельного податку на землі житлової та громадської забудови, зокрема, землі для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для будівництва індивідуальних гаражів 0,05% нормативної грошової оцінки землі (п.п.2.2.1.1. даного рішення). Пунктом 4 цього рішення визначено, що воно набирає чинності з 01.01.2018 (а.с.30-31).

07.08.2017 між ОСОБА_3 селищною радою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016, відповідно до якої пункт 5 договору викладено в такій редакції: нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення додаткової угоди становить 149 037,30 грн. (довідка відділу держгеокадастру у ОСОБА_3 районі від 07.04.2017 №33); пункт 9 договору викладено в такій редакції: орендна плата вноситься орендарем з 01.01.2017 у грошовій формі на рівні 0,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 745,19 грн. в рік (а.с.23). Вказана додаткова угода зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 18.10.2017 №100687541 із вказаного реєстру (а.с.24).

29.08.2017 позивач сплатив орендну плату за земельну ділянку у розмірі 746,00 грн., що підтверджується квитанцією від 29.08.2017 №008710 (а.с.25).

ГУ ДФС у Волинській області на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (далі ПК України) винесено податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 №2, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 4471,12 грн. (а.с.26), яке надіслано на адресу платника, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а.с.27).

Листом від 29.05.2018 №938/03-20-13-06 ГУ ДФС у Волинській області відкликало податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 №2 як помилково сформоване (а.с.49).

09.06.2017 ГУ ДФС У Волинській області сформовано податкове повідомлення-рішення №2, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 4471,12 грн. (а.с.50). Вказане рішення надіслано на адресу платника 21.10.2017, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а.с.48).

15.01.2018 ГУ ДФС у Волинській області сформовано податкову вимогу за формою Ф №9052-17 на суму податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб 3725,12 грн., яка надіслана на адресу платника 25.01.2018, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а.с.27).

08.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру орендної плати на підставі додаткової угоди №1 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016.

Листом від 14.02.2018 №158/06/03-20-13-02-13 ГУ ДФС у Волинській області повідомило, що підстави для перерахунку орендної плати за земельну ділянку та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.06.2017 №2 відсутні.

У листі зазначено, що відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. Рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 15.07.2015 №34/3 ставка податку на земельні ділянки, нормативно-грошову оцінку яких проведено, встановлюється в розмірі 3% нормативно-грошової оцінки. Нормативно-грошова оцінка земель по смт. Стара Вижівка затверджена рішенням селищної ради від 14.07.2016 №7/1 Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель смт.Стара Вижівка та введена в дію з 01.01.2017. Згідно з інформацією, наданою ОСОБА_3 селищною радою, громадянин ОСОБА_1 у 2016 році уклав договір оренди земельної ділянки за адресою: вул. Ювілейна 11, смт. Стара Вижівка, загальною площею 0,12 га терміном на 25 років. Ставка орендної плати вказана в договорі від 10.02.2016 становить 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка відповідає вимогам пункту 288.5 статті 288 ПК України. Нормативно-грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки відповідно до рішення ОСОБА_3 селищної ради від 14.07.2016 №7/1 становить 149 037,30 грн. Тому, на підставі вищевикладеного, було розраховано суму орендної плати на 2017 рік та сформовано і направлено ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення на суму 4471,12 грн.

Надана ОСОБА_1 додаткова угода №1 від 07.08.2017 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016, якою визначено розмір орендної плати за земельну ділянку на рівні 0,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, не може бути застосована для нарахування орендної плати за 2017 рік. Дана угода може застосовуватись у 2018 році, так як, п.п. 2.2.1.1 рішення ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 13.07.2016 №16/2 встановлено ставку земельного податку на землі будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для будівництва індивідуальних гаражів 0,05% нормативної грошової оцінки землі, яке відповідно до п.4 цього ж рішення набирає чинності з 01.01.2018 (а.с.29).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ПК України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі ЗК України), Законом України Про оренду землі від 06.10.1998 №161-ХІV (далі Закон №161-ХІV).

Відповідно до частин першої, другої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №161-ХІV обєктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина перша статті 6 Закону №161-ХІV).

Статтею 13 вказаного Закону вказано, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Водночас приписами статті 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

При цьому ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 10.2. статті 10 ПК України місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Згідно із підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Вказане положення кореспондується з нормами статті 21 Закону №161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Так, пунктами 288.1 288.4 статті 288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Обєктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Отже, ПК України визначає обовязок орендаря сплачувати податок у формі орендної плати.

Разом з тим, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для цілей сплати орендної плати особа повинна мати статус орендаря, набутого в порядку, встановленому ЗК України та ПК України.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 селищною радою та ОСОБА_1 10.02.2016 укладений договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: смт. Стара Вижівка, вул. Ювілейна, 11, кадастровий номер - :01:002:0278, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1200 га, цільове призначення: секція В розділ 02 підрозділ 02.01, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою із вказаного реєстру від 11.10.2016 №70289965 (а.с.18-19).

Таким чином, позивач є орендарем у встановленому законом порядку, а тому зобовязана відповідно до чинного законодавства сплачувати орендну плату з моменту державної реєстрації договору оренди.

Згідно з підпунктами 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України (на момент укладення договору оренди, 03.06.2016) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Тобто, законодавець визначив граничні межі річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки (найменшу та найвищу).

Судом встановлено, що згідно з рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 15.07.2015 №34/3 про внесення змін до рішення селищної ради від 30.01.2015 №31/3 Про встановлення податку на майно ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється в розмірі 3% (п.4.1. вказаного рішення) (а.с.68-69).

В договорі оренди від 10.02.2016 у пунктах 5, 9 визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка становить 1868,99 грн. згідно з довідкою відділу Держземагенства у ОСОБА_3 районі Волинської області від 24.12.2015 №166/86-15 (а.с.20); орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 56,06 грн. в рік до 31 серпня звітного року (а.с.16-17).

З наведеного випливає, що орендна плата, визначена в договорі оренди від 10.02.2016, становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає орендній платі, передбаченої рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 15.07.2015 №34/3 та вимогам пункту 288.5 статті 288.5 ПК України.

Крім того, як встановлено судом, нова нормативна грошова оцінка по смт. Стара Вижівка затверджена рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 14.07.2016 №7/1 та введена в дію з 01.01.2017 року.

Таким чином, нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки змінилася з 1868,99 грн. на 149 037,30 грн., що підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим відділом Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі міжрайонного управління у Ратнівському та Старовижівському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.04.2017 №33 (а.с.21).

Внаслідок такої зміни нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки та зміни розміру земельного податку згідно з рішенням ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 13.07.2017 №16/4, 07.08.2017 між ОСОБА_3 селищною радою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016 року, відповідно до якої пункти 5 та 9 договору викладено в новій редакції та визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення додаткової угоди становить 149 037,30 грн. (довідка відділу Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі від 07.04.2017 №33); орендна плата вноситься орендарем з 01.01.2017 у грошовій формі на рівні 0,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 745,19 грн. в рік (а.с.23). Вказана додаткова угода зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 18.10.2017 №100687541 із вказаного реєстру (а.с.24).

Разом з тим, суд звертає увагу, що з 2017 року (моменту виникнення спірних правовідносин) підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Отже, зі змісту вказаної норми слідує, що орендна плата у 2017 році прирівнюється до розміру земельного податку.

Таким чином, враховуючи те, що саме до повноважень місцевих рад відноситься встановлення розмірів податку на майно, в тому числі земельного податку, тому розмір орендної плати повинен відповідати розміру земельного податку, встановленого місцевою радою відповідним рішенням.

Як зазначалось вище, рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 15.07.2015 №34/3 встановлено ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, в розмірі 3%. При чому розмір даних ставок протягом 2016-2017 років не змінювався.

Наведене дає суду підстави дійти висновку про те, що орендна плата у 2017 році повинна сплачуватись, виходячи в розміру земельного податку - 3% нормативної грошової оцінки землі.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що розмір орендної плати, визначений з 01.01.2017 на рівні 0,5% нормативної грошової оцінки землі у додатковій угоді №1 від 07.08.2017, відповідає рішенню ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 13.07.2017 № 16/4 з огляду на наступне.

З рішення ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 13.07.2017 №16/4 вбачається, що ним внесені зміни до рішення селищної ради від 09.10.2013 №23/5 Про порядок надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва на території селищної ради в частині встановлення розміру орендної плати за земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на рівні 0,5 відсотка їх нормативної грошової оцінки в рік для громадян, які правом на передачу у власність земельної ділянки по даному виду використання в межах норм, визначених ЗК України, не скористались. Водночас для громадян, які правом на передачу безоплатно у власність земельної ділянки по даному виду використання попередньо вже скористались, розмір орендної плати за вказану земельну ділянку встановлено на рівні 3% її нормативної грошової оцінки в рік (а.с.22).

Однак, доказів того, що у 2017 році ОСОБА_3 селищною радою вносились зміни до рішення від 15.07.2015 №34/3, яким встановлено розмір плати за землю на рівні 3% нормативної грошової оцінки землі, в частині визначених рішенням від 13.07.2017 №16/4 змін, матеріали справи не містять.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки у 2017 році розмір орендної плати прирівняний до ставок земельного податку, ставка земельного податку у 2017 році, визначена рішенням ОСОБА_3 селищної ради Волинської області від 15.07.2015 №34/3, становила 3% нормативної грошової оцінки землі та не змінювалась протягом 2017 року, тому вірною є позиція податкового органу щодо визначення позивачу суми грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб саме в розмірі 3% нормативної грошової оцінки землі.

Суд не бере до уваги додаткову угоду №1 від 07.08.2017 до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2016, якою встановлено розмір орендної плати з 01.01.2017 на рівні 0,5% нормативної грошової оцінки землі, оскільки положення даної угоди суперечать вищенаведеним вимогам ПК України та рішенню ОСОБА_3 селищної ради від 15.07.2015 №34/3.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_3 селищна рада 13.07.2017 прийняла рішення №16/2 про встановлення податку на майно в частині плати за землю на території ОСОБА_3 селищної ради, яким визначила ставку земельного податку на землі житлової та громадської забудови, зокрема, землі для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для будівництва індивідуальних гаражів 0,05% нормативної грошової оцінки землі (п.п.2.2.1.1. даного рішення). Пунктом 4 цього рішення визначено, що воно набирає чинності з 01.01.2018.

Отже, передбачені вказаним рішенням ставки земельного податку починають діяти з 01.01.2018.

Суд також враховує ту обставину, що листом від 03.04.217 №186/2.4/2-17 ОСОБА_3 селищна рада подала ОСОБА_3 відділенню Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області списки орендарів земельних ділянок по ОСОБА_3 селищній раді станом на 31.03.2017 (серед яких зазначений і ОСОБА_1В.). У вказаному листі зазначено, що грошова оцінка земельної ділянки позивача станом на 01.01.2017 становить 149 037,30 грн., а плата за землю 4471,12 грн. (що становить 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки) (а.с.46-47).

З врахуванням встановлених судом обставин у справі, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 09.06.2017 №2 є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки визначена вказаним рішенням сума грошового зобовязання з орендної плати в розмірі 3% нормативної грошової оцінки землі відповідає встановленій на 2017 рік ставці податку з плати за землю.

Щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 15.01.2018 №9052-17, суд виходить з наступного.

Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, оскільки позивачем у строки, визначені пунктом 287.5. статті 287 ПК України (60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), суму визначеного грошового зобовязання по орендній платі не сплачено, відповідно останнє набуває статусу податкового боргу, що є підставою для надіслання платнику податків податкової вимоги.

За вказаних обставин суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 15.01.2018 №9052-17 також слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобовязання припинити нарахування пені і скасувати застосовані штрафні санкції, то вказана вимога з врахуванням встановлених судом обставин також до задоволення не підлягає. Більше того, будь-яких доказів того, що позивачу нарахована пеня чи застосовані штрафні санкції матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Волинській області довело належними та допустимими доказами правомірність своїх рішень, тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.

ОСОБА_4 Димарчук