Справа № ЗД/817/19/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
27 червня 2018 року м. Рівне №ЗД/817/19/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши до відкриття провадження у справі у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 з питань забезпечення адміністративного позову,
За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є безпідставною, а тому в її задоволенні необхідно відмовити, з огляду на наступне.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Зі змісту наведеної законодавчої норми випливає, що вжиття судом заходів забезпечення позову можливе, зокрема, у разі наявності загрози для реалізації особою своїх прав та інтересів або неможливості їх захисту (відновлення) у подальшому.
Разом з тим, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року Пленум надав роз'яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність підстав для забезпечення позову.
Так, із заяви позивача судом встановлено, що підставою для вжиття відповідних заходів позивачем зазначено можливе вчинення приватним нотаріусом ОСОБА_3 реєстраційної дії згідно заяви громадянина ОСОБА_2 щодо переходу речового права на дану земельну ділянку на користь іншої особи.
Позивач в обґрунтування заяви не надав жодних доказів, які б доводили неефективність захисту прав, свобод та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
Фактично, на підтвердження необхідності забезпечення позову позивач покликається не на дійсні, існуючі обставини, які підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а на гіпотетичні. Так, позивач вказує лише на те, що можливі дії приватного нотаріуса щодо вчинення незаконної реєстраційної дії, можуть привести до переходу речового права на дану земельну ділянку на користь іншої особи.
В той же час, жодних доказів того, що приватним нотаріусом ОСОБА_3 зареєстровано заяву від ОСОБА_2 на перехід права власності на земельну ділянку на користь іншої особи та перебування даної заяви у реєстраційній справі, суду не надано.
Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності звязку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності труднощів виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Так, у заяві про забезпечення позову заявник вказав, що має намір звернутися до окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про його зобовязання щодо затвердження проекту землеустрою який стосується відведення вказаної вище земельної ділянки у власність ОСОБА_1.
Оскільки предметом адміністративного позову є публічно-правові відносини позивача із субєктом владних повноважень щодо його функцій у частині передачі земельної ділянки, то вибраний заявником захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно переходу приватного права на дану земельну ділянку не може бути повязаний із предметом майбутнього адміністративного позову.
Також відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Тобто формування та реєстрація заяви про вчинення реєстраційної дії є обовязковим та невідмовним етапом державної реєстрації прав, що проводиться, у тому числі, і приватними нотаріусами.
Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Тобто наявне обтяження речових прав на нерухоме майно вчинене ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року у справі № 570/2301/17 є підставою для відмови у державній реєстрації прав.
Таким чином, твердження заявника є необґрунтованим, а заява про забезпечення позову безпідставна та не підлягає до задоволення.
Керуючись статтями 150-157, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зозуля Д.П.