Справа № 804/782/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року Справа № 804/782/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняДраготи С.А.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Литвин Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанов
29 січня 2018 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 26.12.2017р. за №159/4.4-4/1016;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 26.12.2017р. за №159/4.4-4/1015.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем проведено позапланову перевірку щодо додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування, за результатами якої складено акт №159/4.4-4 від 07.12.2017р. На підставі цього акта перевірки відповідач виніс спірні постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. Однак, позивач вважає, протиправними дії щодо проведення позапланової перевірки та винесені постанови не ґрунтуються на вимогах закону, винесені відповідачем за відсутності належних на те правових підстав та з грубим порушенням законодавства. Так, інспектор праці, який проводив перевірку, не повідомив ні об'єкт відвідування, ні уповноважену особу про проведення інспекційного відвідування, а також не пред'являв ні об'єкту відвідування, ні уповноваженій особі своє службове посвідчення та не роз'яснив права, обов'язки та право на оскарження, що є порушенням вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509. Щодо порушення вимог ч.6 ст. 96 КЗпП України та ч.3 ст.6 Закону України «Про оплату праці» позивач зазначає, що професійну назву роботи будівельник Класифікатором професій України ДК003; 2010 не передбачено, а отже позивач не мав змоги врахувати класифікацію та складність роботи до неіснуючої професії та виконуваної роботи будівельника. Щодо порушень вимог ч.6 ст. 95 КзпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», позивач зазначав, що працівники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є новоприйнятими працівниками, оскільки прийняті на роботу у липні 2017 року та у жовтні 2017 року. Враховуючи, що в липні 2017 року підвищено основу зарплату, то базовим періодом є саме липень, а отже зарплата зазначених працівників не підлягала індексації.
Суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцевою І.В. ухвалою суду від 30.01.2018р. заявлено самовідвід у справі №804/782/18.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №125 д від 01.02.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №804/782/18 у зв'язку із винесенням ухали від 30.01.2018р. про самовідвід судді Тулянцевої І.В. від розгляду вищевказаної справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2018р. справу №804/782/18 повторно розподілено судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфановій О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2018р. суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфановою О.В. позовну заяву залишено без руху.
14 лютого 2018 року позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2018р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 прийнято до провадження та призначено за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його.
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки останній діяв на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.12.2017р. №159/4.4-4/1015 та №159/4.4-4/1016 є законними та обґрунтованими, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що у період з 06.12.2017р. по 07.12.2017р. на підставі наказу від 23.11.2017р. №540-1 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 24.11.2017р. №146-4.4-4 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпродзержинському регіоні Рашевською Наталією Олексіївною проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, за результатами якого був складений акт перевірки від 07.12.2017 № 159/4.4-4.
Посадові оклади працівникам ФОП ОСОБА_5 встановлені штатним розписом, який введений в дію з 01.01.2017р., без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів посадових окладів, тобто не розроблені тарифна сітка, що не відповідає вимогам ст.96 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент вчинення порушення, а саме: «Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).
Згідно наданих до інспектування штатного розпису ФОП ОСОБА_5 на 2017 рік та відомостей нарахування заробітної плати за період липня - жовтня 2017 року досліджено, що посадові оклади усім працівникам підприємця встановлені у розмір 3200,00 грн., а саме: будівельнику та підсобному робітнику.
Враховуючи вищевикладене, посадові оклади будівельника та підсобного робітника встановлені без врахування кваліфікації та складності виконуваної роботи.
При цьому, зі змісту штатного розпису на 2017 рік (графа «Код за класифікатора професій») впливає, що позивач, скориставшись КП до професії (посади) будівельник застосував код 712, а до підсобного робітника - 9322.
Розділом 7 «Кваліфіковані робітники з інструментом» Класифікатора професій ДК 003-2010 визначено, що код 712 - Будівельники будівель та споруд.
Цей розділ вміщує професії, що передбачають знання, необхідні для вибирання способів використання матеріалів та інструментів, визначення стадій робочого процесу, характеристик та призначення кінцевої продукції.
До цього розділу належать професії, пов'язані з видобутком корисних копалин, будівництвом і виробленням різної продукції.
Ці професії вимагають повної загальної середньої та професійно-технічної освіти чи повної загальної середньої освіти та професійної підготовки на виробництві.
Для деяких професій, пов'язаних з виконанням робіт високої кваліфікації, потрібна кваліфікація молодшого спеціаліста.
Відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в графі «Вид діяльності» позивача відображено:
- Код КВЕД 43.31 Штукатурні роботи (основний);
- Код КВЕД 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін;
- Код КВЕД 43.34 Малярні роботи та скління;
- Код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва;
- Код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи;
- Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.;
- Код КВЕД 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у.;
- Код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
Отже, позивач, відобразивши в штатному розписі, який затверджений 30.12.2016р., в графі «Посада» в п. 1 - будівельник, а не будівельники будівель та споруд, самовільно змінив назву посади.
Розділом 9 «Найпростіші професії» Класифікатора професій ДК 003-2010 визначено, що код 9322- Найпростіші професії в промисловості (інші, крім складальних, ручні роботи), до яких можна віднести посади - підсобний працівник, що також не заперечується Позивачем.
Цей розділ охоплює найпростіші професії (роботи), що потребують знань для виконання простих завдань із використанням ручних інструментів, у деяких випадках із значними фізичними зусиллями.
Професійні завдання пов'язані з продажем товарів на вулиці, збереженням та охороною майна, прибиранням, чищенням, пранням, прасуванням та виконанням низькокваліфікованих робіт у видобувній, сільськогосподарській, риболовній, будівельній та промисловій галузях тощо.
Для виконання професійних завдань досить базової загальної середньої освіти або початкової загальної освіти та мінімальної професійної підготовки на виробництві чи інструктажу.
Враховуючи вищевикладене, посадові оклади у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 встановлені без врахування кваліфікації та складності виконуваної роботи, що порушує вимоги ст.96 КЗпП України та ч.3 ст. 6 Закону України № 108 «Про оплату праці» та призводить до мінімізації заробітної плати.
Також, під час проведення перевірки встановлено, що позивачем порушено норми ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003р. №1078.
Так, інспекційним відвідуванням встановлено, що наказом ФОП ОСОБА_5 від 28.07.2017р. №1 був прийнятий на посаду будівельника з 29.07.2017р. за строковим трудовим договором ОСОБА_7 та наказом від 11.10.2017р. року №3 був прийнятий на посаду підсобного робітника з 12.10.2017р. за строковим договором ОСОБА_6.
Згідно досліджених табелів обліку робочого часу, книги обліку заробітної плати та платіжних відомостей на видачу заробітної плати ФОП ОСОБА_5 за період липня - листопада 2017 року встановлено, що за період роботи прийнятих працівників ОСОБА_7 з 29.07.2017р. по 29.08.2017р. та ОСОБА_6 з 12.10.2017р. по 10.11.2017р. була нарахована заробітна плата згідно відпрацьованого робочого часу в розмірі встановленому штатним розписом підприємця без нарахування та виплати індексації заробітної плати за період їх роботи, чим порушені вимоги ч.6 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до п.5 Порядку №1078 проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Пунктом 10-2 Порядку №1078 передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі організації, для новоприйнятих градівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за досадою, яку займає працівник.
Посадові оклади з січня 2017 року по листопад 2017 року ФОП ОСОБА_5 не переглядалися та лишалися без змін з січня 2017 року.
Зважаючи на вищевикладене, базовим місяцем для нарахування індексації за 2017 рік ОСОБА_7 та ОСОБА_10 слід вважати січень 2017 року (з місяця останнього підвищення окладу за займаними посадами).
В ході проведення інспектування виявлено, що в порушення вище зазначених законодавчих норм, відповідно до книги нарахування заробітної плати за 2017 рік заробітна плата працівникам ОСОБА_7 та ОСОБА_11 не індексувалася.
Так, при розрахунку індексації ОСОБА_7 у липні та серпні місяці 2017 року повинен бути застосований коефіцієнт індексації який складає 3,70 % при прожитковому мінімумі 1684,00 грн.
При розрахунку індексації ОСОБА_6 у жовтні та листопаді місяці 2017 року повинен бути застосований коефіцієнт індексації який складає 6,90 % при прожитковому мінімумі 1684,00 грн.
Таким чином, вище зазначені працівники мали право на індексацію заробітної плати, яку не було здійснено ФОП ОСОБА_5 в порушення вимог чинного законодавства.
З метою усунення виявлених порушень, інспектором праці на підставі акту перевірки від 07.12.2017р. №159/4.4-4 складено припис від 07.12.2017р. №159/4.4-4-128 строком виконання до 05.01.2018р. включно.
Позивач, вважаючи вищевказані рішення протиправними, звернувся з означеним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зважає на таке.
Указом Президента України від 06.04.2011р. № 386/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці.
Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року N 386/2011 (далі - Положення N 386), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраці України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.
Пунктом 7 вказаного Положення Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
16.05.2017р. набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295).
Порядок №295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).
Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.
Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів.
Так, щодо посилань позивача про те, що інспектор праці, який проводив перевірку, не повідомив ні об'єкт відвідування, ні уповноважену особу про проведення інспекційного відвідування, а також не пред'являв ні об'єкту відвідування, ні уповноваженій особі своє службове посвідчення та не роз'яснив права, обов'язки та право на оскарження, що є порушенням вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, суд зазначає наступне.
Оскільки, юридичною адресою позивача є місце проживання, інспектор праці з метою повідомлення підприємця про початок проведення інспекційного відвідування та вручення направлення, першочергово зателефонувала позивачу щодо знаходження останнього за зареєстрованою адресою. Під час телефонної розмови позивач повідомив, що наразі буває в лікарні на лікуванні, а всі документи, які необхідні для проведення перевірки, будуть привезені головним бухгалтером, яка працює на умовах договору про надання послуг з організації звітного обліку та представництва.
Як і було повідомлено позивачем під час телефонної розмови, головний бухгалтер (ФОП - ОСОБА_12), прибувши до інспектора праці в Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області отримала направлення на проведення інспекційного відвідування від 24.11.2017р. №146-4.4-4, який пізніше повернула з підписом позивача, що підтверджується повідомленням.
Відповідно до п. 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:
1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;
2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;
3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів
5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;
7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Пунктом 12 Порядку № 295 визначено, що вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.
Так, головний бухгалтер позивача на вимогу інспектора праці, надала Управлінню з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в оригінал та копіях наступні документи:
- журнал реєстрації приказів ФОП ОСОБА_5 2016-2017р. - на 50 арк.;
- книгу обліку заробітної плати ФОП ОСОБА_5 2016-2017р. - на 94 арк.;
- трудовий договір з ОСОБА_7 від 29.07.2017р.;
- копія паспорта, ідентифікаційного коду, заява на прийняття на роботу, заява на звільнення з роботи, особова картка форми № П-2, повідомлення до ДФС - ОСОБА_7; 5.трудовий договір з ОСОБА_11 від 12.10.2017;
- копія паспорта, ідентифікаційного коду, заява на прийняття на роботу, заява на звільнення з роботи, особова картка форми № П-2, повідомлення до ДФС, копія трудової книжки - ОСОБА_11;
- штатний розпис, затверджений ФОП ОСОБА_5 30.12.2016р.;
- книгу обліку заробітної плати ФОП ОСОБА_9 2016-2017р. на 94 арк.;
- трудовий договір з ОСОБА_7 від 29.07.2017р.;
- копія паспорта, ідентифікаційного коду, заява на прийняття на роботу, заява на звільнення з роботи, особова картка форми № П-2, повідомлення до ДФС - ОСОБА_7;
- трудовий договір з ОСОБА_11 від 12.10.2017;
- копія паспорта, ідентифікаційного коду, заява на прийняття на роботу, заява на звільнення з роботи, особова картка форми № П-2, повідомлення до ДФС, копія трудової книжки - ОСОБА_11;
- штатний розпис, затверджений ФОП ОСОБА_5 30.12.2016р.;
- табелі обліку робочого часу ФОП - ОСОБА_9 за липень, серпень, жовтень, листопад 2017 року;
- платіжні відомості на видачу заробітної плати за липень, серпень, жовтень, листопад 2017 року.
З огляду на означене, суд приходить до висновку, що перевірка позивача проведена з дотриманням вимог чинного законодавства.
Надаючи правову оцінку постанові від 26.12.2017р. за №159/4.4-4/1015, суд виходить з наступного.
Із змісту зазначеної постанови випливає, що підставою для її винесення послугували встановлені в акті перевірки порушення вимог норми ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003р. №1078, а саме: працівники позивача з січня 2017 року мали право на індексацію заробітної плати, яку не було здійснено ФОП ОСОБА_5
Щодо порушень у зв'язку з не нарахуванням індексації заробітної плати працівникам, а саме: вимог ч. 6 статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», суд відзначає, що згідно положень зазначених статей заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку та в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством відповідно.
Згідно з абз.5 ч.1 ст.18 Закону України від 05.10.2000 №2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
На підставі ч.2 ст.19 наведеного Закону державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
За змістом ч.6 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку та в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством відповідно.
Згідно із ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.
Положеннями п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, із змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством.
Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Механізм проведення індексації у разі підвищення грошових доходів визначено положеннями пункту 5 Порядку №1078. Зокрема, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Актом перевірки встановлено порушення вимог чинного законодавства в частині не забезпечення проведення нарахування та виплату індексації грошових доходів працівників у зв'язку з підвищенням росту індексу інфляції, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з січня 2017 року.
Однак, відповідачем ні в акті перевірки, ні при розгляді справи, ні в судовому засіданні не вказано в яких місяцях починаючи з січня 2017 року позивачем не нараховано та не виплачено індексацію грошових доходів працівників у зв'язку з підвищенням росту індексу інфляції.
Також, відповідачем доказів на підтвердження своїх обґрунтувань суду не надано.
Щодо порушення вимог частини шостої статті 96 КЗпП України та частини третьої статті 6 ЗУ «Про оплату праці» позивачем, судом встановлено.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені Кодексом законів про працю України.
Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються КЗпП України, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).
Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.
Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).
Статтею 95 КЗпП України встановлено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб.
Аналогічні норми містяться в Законі України від 24.03.1995 № 108/95-ВР.
Відповідно до абзацу першого ст. 8 Закону № 108/95 держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою (ст. 11 Закону № 108/95).
Так, під час перевірки встановлено, що штатним розписом ФОП ОСОБА_5 на 2017 рік та відомостями нарахування заробітної плати за період липень - жовтень 2017 року працівникам позивача встановлені оклади у розмірі 3200,00грн., а саме будівельнику та підсобному робітнику.
Отже, штатним розкладом передбачено однакові посадові оклади для різних посад, які різняться між собою за кваліфікацією, розрядами та складністю виконуваних за цими посадами робіт.
Доводи позивача про те, що професійну назву роботи будівельник Класифікатором професій України ДК003; 2010 не передбачено, а отже позивач не мав змоги врахувати класифікацію та складність роботи до неіснуючої професії та виконуваної роботи будівельника, судом не приймаються, оскільки останнім самовільно змінено назву посаду.
Враховуючи наведене суд вважає, що відповідачем правомірно, зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст. 96 КЗпП України та частини третьої статті 6 Закону України «Про оплату праці». Доказів протилежного суду надано не було.
У зв'язку з наведеним, суд вважає, що підстав для скасування постанови від 26.12.2017р. за №159/4.4-4/1016 немає.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки адміністративний позов задоволено частково, судові витрати в розмірі 671,24грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 26.12.2017 року №159/4.4-4/1015.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 671,24 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 червня 2018 року.

Суддя О.В. Єфанова