Справа № 825/1991/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1991/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Соломко І.І. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Бабенка К.А., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу приватного підприємства "Семенівська Мануфактура" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Семенівська Мануфактура" до Сумської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Семенівська мануфактура" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби щодо скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2017/000156/2 від 11.07.2017 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2017/00168.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2016 між ПП "Семенівська мануфактура" та SHAOXING ZHANGCHUANG TEXTILE CO., LTD укладено зовнішньоекономічний контракт №ВSN-09/2016 (далі-Контракт) відповідно до умов якого SHAOXING ZHANGCHUANG TEXTILE CO., LTD зобов'язаний поставити ПП "Семенівська мануфактура" товари в асортименті, а ПП "Семенівська мануфактура" оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.

Контрактом передбачено, що загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару. Поставка товару за Контрактом здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі. Ціна за одиницю товару узгоджується та встановлюється у рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару (ст.2.3.4 Контракту).

Суд встановив, що за інвойсом № ВТСN2017155 від 20.03.2017 позивачу поставлено партію товару, а саме: "Тканина вибивна виготовлена шляхом переплетення ниток основи та утка. Поверхнева щільність тканини складає 72+/-3г/м2. Тканина виготовлена з шпательних синтетичних поліефірних волокон 81,0+/- 0,6 мас % та волокон бавовни 19,0+/- 0,6 мас.%. Тканина дубльована, не має просочення та покриття, які б сприймалися неозброєним оком. -WT-18908, , WT-18931, WT-18912, WT-18930, ЕТ-7711, WT-18910-17423м-180 упак. Використовується в текстильній промисловості. Країна походження CN". Загальна вартість партії товару складає 21 132,01 доларів США.

З метою митного оформлення вказаного товару для підтвердження його митної вартості до Сумської митниці декларантом подана митна декларація №UA 805180/2017/010351, в якій визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного контракту, на підтвердження чого позивачем надані документи:

- контракт № ВSN1-09/2016 від 01.09.2016;

- інвойс №ВТСN2017155 від 20.03.2017;

- пакувальний лист до інвойсу № ВТСN017155 від 20.03.2017;

- видаткова накладна №155 від 20.03.2017;

- відвантажувальні специфікації № ВТСN 017155/140155-1 від 24.03.2017.

Додатково на підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем надано:

- міжнародна товарно-транспортна накладна №9212 від 05.05.2017;

- коносамент № СOSU від 24.03.2017;

- калькуляція № ВТСN 2017155/01 від 04.04.2017;

- звіти про оцінку майна №05-07/07/77 від 07.07.2017;

- лист № 9.001/07.04 від 07.04.2017;

- лист №10.001/07.04 від 07.04.2017;

- лист №11.001/07.04 від 07.04.2017;

- лист № 113 від 10.05.2017;

- лист № 228 від 10.07.2017;

- лист №1/ВТСN2017155 від 28.03.2017;

- лист № ВТСN 2017155/4 від 04.04.2017;

- лист № ВТСN 2017155/5 від 05.04.2017;

- лист № ВТСN 017155/6 від 06.04.2017;

- лист № ВASM2017/16 від 07.04.2017;

- прайс-листи.

За результатами перевірки вищевказаних документів Сумською митницею встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

11.07.2017 Сумською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2017/000156/2, яким скориговано митну вартість товарів за резервним методом та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00168.

Вважаючи зазначені рішення протиправними та такими, що порушують права позивача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив з того, що висновок Сумської митниці, який закріплено в рішенні про коригування митної вартості товарів від 11.07.2017 №UA805180/2017/000156/2 про те, що неможливо застосувати основний метод визначення митної вартості товару з причини відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та другорядні методи - з причини відсутності інформації про ідентичні товари, є правомірним.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Частина 5 ст. 58 Митного кодексу України, встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно, розрахунком митної вартості товару є ціна, що підлягає сплаті за контрактом.

Крім того, ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

З матеріалів справи вбачається, що партія товару, що поставлялася на виконання умов контракту від 01 вересня 2016 року № ВSN1-09/2016 в митному оформленням (випуску) яких Сумською митницею ДФС було відмовлено, поставлялася на умовах, визначених інвойсом від 20 березня 2017 року № ВТСN2017155, відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR - Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO. LTD взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Як вказує стаття 2 Контракту №BSN1-09/2016 від 01 вересня 2016 року загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі №BTCN2017155 від 20 березня 2017 року та пакувальному листі до нього, партія товару, яка підлягала поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 21 132,01 доларів США.

Товар, визначений інвойсом №BTCN2017155 від 20 березня 2017 року, було передано перевізнику COSCO SHIPPING LINES CO., LTD, що підтверджується коносаментом №COSU від 24 березня 2017 року, зі змісту якого вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №BSN1-09/2016 від 01 вересня 2016 року прибуде у місце призначення контейнером, який вказано в інвойсі №BTCN2017155 від 20 березня 2017 року.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною, яка визначає, що на виконання Контракту №BSN 1-09/2016 від 01 вересня 2016 року буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 21 132,01 доларів СІЛА.

До порту призначення товар, якій поставлено за Контрактом №BSN1-09/2016 від 01 вересня 2016 року, прибув у травні 2017 року.

Вказаний товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано перевізником, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП», для доправлення його до Сумської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 263 Митного кодексу України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

Після доправлення товару до Сумської митниці ДФС, Приватне підприємство «Національні традиції», яке відповідно до умов Договору №20/10-14/02 від 20 жовтня 2014 року про надання послуг по декларуванню товарів, взяло на себе зобов'язання надати Приватному підприємству «Семенівська мануфактура» послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, звернулося до Сумської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту №BSN 1-09/2016 від 01 вересня 2016 року, укладеного між Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» та CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD.

Митний орган, в обґрунтування правомірності своїх дій щодо коригування митної вартості товару посилається, зокрема, на відсутність у поданих позивачем документах інформації щодо включення до ціни товару вартості навантаження та доставки товару до порту відправки.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок безпідставним, оскільки за офіційними правилами тлумачення торговельних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року термін CIF означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Однак, за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення. Отже, термін CIF передбачає обов'язок продавця щодо оплати витрат і фрахт.

З матеріалів справи також встановлено, що відповідач не мав до основних документів конкретних зауважень, проте, як вбачається з пояснень представника відповідача, однією із підстав відмови Сумської митниці ДФС було те, що з наданої калькуляції ціни було встановлено, що до ціни не включені вартість навантаження та доставки товару до порту відправки, внаслідок чого відповідачем витребувались додаткові документи.

Проте, такі посилання відповідача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дана калькуляція не є документом, по якому здійснюється оплата та поставка товару, адже такими підтверджуючими документами є інвойс та коносамент, а сама калькуляція лише розшифровує вартість товару. При цьому, суд звертає увагу, що калькуляція містить розшифровку витрат, пов'язаних зі збутом товарів постачальника, зокрема, до вказаних витрат включаються адміністративні витрати, витрати на упаковку, прибуток виробника, фрахт, тощо.

До того ж, з аналізу положень ст. 53 Митного кодексу України, калькуляція не є обов'язковим документом для визначення митної вартості товарів, а є допоміжним документом, який надається декларантом на власний розсуд, та підпадає під визначення абзацу 5 ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки підтверджує вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що у митній декларації №UA805180/2017/010351 у графі "2" (Відправник/Експортер), коносаменті COSU та інвойсі BTCN1017155 відправником товару вказано SHAOXING ZHANGCHUANG TEXTILE CO., LTD, однак згідно п. 3.1.2. Договору № 11- 11/ЮГ транспортного експедирування від 11.11.2015, укладеного ПП "Семенівська мануфактура" (Замовник) та ТОВ "ЮРІЯ - ГРУП" (Експедитор), відправку вантажу морським транспортом та оформлення коносаменту, отримання вантажу в порту, який прибув на адресу Замовника морським транспортом та оформлення усіх необхідних документів забезпечує ТОВ "ЮРІЯ - ГРУП". Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Договір №11-11/ЮГ транспортного експедирування від 11 листопада 2015 року, укладений між Приватним підприємством Семенівська мануфактура» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ- ГРУП» передбачає тривалу співпрацю між Сторонами договору. |

Відповідно до п. 3.1.1. Договору №11-11/ЮГ транспортного експедирування від 11 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» надає Приватному підприємству «Семенівська мануфактура» послуги з організації перевезення вантажу транспортом і за маршрутом узгодженим згідно попередньо погодженою заявкою.

Виходячи з вказаних положень Договору №11-11/ЮГ транспортного експедирування від 11 листопада 2015 року, обов'язки сторін щодо кожного конкретного випадку надання послуг визначаються, виходячи з умов, визначених сторонами щодо кожного випадку надання послуг окремо, з врахуванням базису поставки товару на адресу Приватного підприємства «Семенівська мануфактура».

Оскільки, щодо поставки товарів, митне оформлення яких здійснювалося відповідно до вантажної митної декларації №UA805180/2017/010351 від 10 липня 2017 року діяв базис поставки CFR (Одеса), з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» не вимагалося надання послуг щодо забезпечення відправки вантажу морським транспортом та оформлення коносаменту. |

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 134 Кодексу торгівельного мореплавства України документом, який підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, зокрема, є коносамент.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 137 Кодексу торгівельного мореплавства України доказом прийому перевізником вантажу є коносамент, який зобов'язаний видати відправнику після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника.|

Враховуючи приписи чинного законодавства України єдиним допустимим доказом укладення договору перевезення вантажу морським транспортом є коносамент в якому відправник зазначає осіб, які являються сторонами даного договору перевезення.

З матеріалів справи, зокрема з коносаменту №COSU від 24 березня 2017 року чітко вбачається, що відправником вантажу, а отже і стороною договору перевезення вантажу морським транспортом є SHAOXING ZHANGCHUANG TEXTILE CO., LTD., в свою чергу, положення Договору №11-11/ЮГ транспортного експедирування від 11 листопада 2015 року не можуть слугувати належним доказом на підставі якого можливо встановити особу, яка є стороною договору перевезення вантажу морським транспортом.

Сумська митниця ДФС, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів поставлених відповідно до умов Контракту №В8Ш-09/2-16 від 01 вересня 2016 року не зазначила які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначила чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

Як вбачається зі змісту Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, враховуючи обставини, викладені вище, Сумською митницею ДФС в порушення положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України не вказано обставин, які викликали у митного органу сумніви щодо правильності визначення митної вартості товарів, що поставлялися Приватному підприємству «Семенівська мануфактура» на виконання умов Контракту.

Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення та оформлено картку відмови за не обґрунтованих підстав. Тому митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Семенівська Мануфактура" - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2017/000156/2 від 11 липня 2017 року Сумської митниці ДФС.

Скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00168 Сумської митниці ДФС.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Бабенко К.А.

Кузьменко В.В.