Справа № 822/360/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа №822/360/17

адміністративне провадження №К/9901/22517/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімона М.М., -

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 822/360/17

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області (далі - ГУ Нацполіції), Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі - Ліквідкомісія УМВС, МВС відповідно) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Ліквідкомісії УМВС

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у складі судді Салюка П.І. та

постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьмишина В.М., суддів Сушка О.О., Боровицького О.А., -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ Нацполіції щодо неподання до МВС у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) висновку щодо виплати грошової допомоги разом із підтверджуючими документами, які додані до заяви;

- зобов'язати ГУ Нацполіції надіслати до МВС висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон № 565-ХІІ) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850, Постанова № 850 відповідно).

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ГУ Нацполіції діяло не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, а саме, не прийняло документи, не сформувало пакет документів, що зобов'язано було зробити, та не надало висновок щодо нарахування одноразової грошової допомоги, а також не передало їх на розгляд МВС.

Хмельницький окружний адміністративний суду постановою від 18 квітня 2017 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції керувався тим, що у відповідача не існувало підстав для вирішення питання стосовно нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку № 850 та статті 23 Закону № 565-ХІІ, та складання відповідного висновку, оскільки попереднє проходженням поліцейським служби в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) та отримання у зв'язку з цим захворювання, що в подальшому призвело до встановлення інвалідності, слід розцінювати в якості підстави для виплати особі одноразової грошової допомоги згідно Порядку та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року (далі - Порядок №4).

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 29 червня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове, яким задовольнив позовні вимоги: визнав протиправною бездіяльність Ліквідкомісії УМВС щодо неподання до МВС у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви; зобов'язав Ліквідкомісію УМВС надіслати до МВС висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону № 565-ХІІ, а також Порядку № 850.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що інвалідність позивачу встановлена у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС, тому висновок щодо нарахування та виплатити грошової допомоги повинен формувати та надсилати до МВС саме Ліквідкомісія УМВС, як правонаступник органу, в якому проходив службу ОСОБА_1

17 липня 2017 року Ліквідкомісія УМВС звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції застосував до спірних відносин нормативно-правовий акт (Закон № 565-ХІІ), що втратив чинність і на ці відносини не розповсюджується, оскільки після звільнення з ОВС, позивач продовжив працювати в органах поліції, та саме після звільнення з органів поліції, йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, а відтак, Ліквідкомісія УМВС не має повноважень надсилати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20 липня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

Позивач заперечень на касаційну скаргу не подав.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив службу в ОВС. 06 листопада 2015 року його було звільнено з ОВС, а 07 листопада 2015 року прийнято на службу в органи національної поліції.

17 лютого 2016 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

24 березня 2016 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) серії НОМЕР_1.

18 листопада 2016 року позивач звернувся до ГУ Нацполіції із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з захворюванням, набутим під час служби в ОВС, з відповідними документами.

Також 18 листопада 2016 року позивач звернувся з такою ж заявою з відповідними додатками і до Ліквідкомісії УМВС.

За результатами розгляду заяви позивачу надана відповідь ГУ Нацполіції від 15 грудня 2016 року №29/Б-219, у якій зазначено, що відповідно до статті 97 Закону України від 02 липня 2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), який набрав чинності 07 листопада 2015 року, передбачено що призначення одноразової грошової допомоги працівникам міліції згідно Закону № 565-XII та Порядку №850, не входить до компетенції ГУ Нацполіції.

Ліквідкомісія УМВС за результатами розгляду заяви позивача також надала відповідь від 14 грудня 2016 №29/Б-218. У цій відповіді зазначено, що позивач був звільнений зі служби в міліції в зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06 листопада 2015 року та 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в поліцію згідно з його заявою. Оскільки ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції, тому він втратив право на грошову допомогу як працівник міліції, у зв'язку із тим, що дія Постанови № 850 не поширюється на працівників поліції, тому немає підстав для направлення висновку до МВС щодо виплати йому грошової допомоги.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних Закону № 580-VIII (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

До набрання чинності Законом № 580-VIII порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону № 565-XII та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, Кабінет Міністрів України постановою № 850 затвердив Порядок № 850.

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку № 4).

Положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Окрім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога», пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4 змісту щодо пов'язаності інвалідності поліцейського з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що є обставиною, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в ОВС.

У справі, яка розглядається суди встановили, що 07 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до ГУ Нацполіції, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

При цьому, інвалідність позивачу встановлено після звільнення з органів поліції

Отже, органом, до якого позивач мав звернутися з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, є ГУ Нацполіції.

Аналогічний правовий щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №695/102/17.

При цьому, аналіз норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що оскільки право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII, то колегія суддів вважає необхідним зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплата одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII, а не Законом № 565-XII, оскільки підстави для її виплати виникли у позивача під час проходження служби поліцейського, а інвалідність встановлена після звільнення ОСОБА_1 з органів Національній поліції та у період коли діяв Закон № 580-VIII, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону № 580-VIII та у Порядку № 4.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів висновки суду апеляційної інстанції про протиправність дій Ліквідкомісі УМВС та зобов'язання останнє вчинити дії не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому його рішення підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, колегія суддів вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на мотиви викладені у цій постанові.

Відповідно до частини першої та третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки вирішуючи спір суд апеляційної інстанції неправильно розтлумачив положення пункту 4 частини першої статті 97 та статті 99 Закону № 580-VIII, тому на думку колегії суддів ухвалене рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень, статтями 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо нерозгяду заяви (рапорту) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням IIІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду