Справа № 754/14232/17
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/285/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Малинки А.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Садової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у жовтні 2017 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м.Києва та Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з 22.07.1980 по 18.06.2001р.р. працював на Заводі залізобетонних конструкцій №2, в тому числі у період з 08.02.1993 по 18.06.2001 на посаді електрозварювальника ручної дугової зварки, та відповідно по досягненню 55-річчя з наявним необхідним пільговим стажем роботи за Списком №2, ОСОБА_3 24.02.2017 та 03.03.2017 із усіма необхідними документами звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявами про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та про призначення такої пенсії безпосередньо. Однак, як рішенням комісії при Головному управління Пенсійного фонду України №22 від 27.03.2017, так і листом Лівобережного Управління від 15.06.2017 позивачу було відмовлено у зарахуванні періодів роботи у ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2», в тому числі періоду роботи за 08.02.1993-18.06.2001р.р., у зв'язку із відсутністю документів про результати проведеної атестації робочих місць, та відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач вважає дані відмови незаконними, а тому з метою захисту своїх порушених прав та інтересів змушений звертатись до суду з вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.03.2017 за №22 в частині відмови у підтвердженні пільгового стажу роботи за період з 08.02.1993-18.06.2001р.р. електрозварювальником ручної дугової зварки, а також зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів №162 від 11.03.1994, зарахувавши до стажу роботи за Списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, також роботу на посаді електрозварника ручної дугової зварки у ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2» за період з 08.02.1993 по 18.06.2001 та провести відповідні виплати, починаючи з 29.12.2016.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 31.10.2017 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018, у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_4, справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.

Ухвалою суду від 10.05.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом, за клопотанням представника відповідача було здійснено заміну сторони позивача з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києві на - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у зв'язку із реорганізацією та злиттям територіальних органів Пенсійного фонду України, а відтак належним відповідачем у даному провадженні є саме Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позові.

Представник відповідача - Садова О.Г. у судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що Комісією Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві було розглянуті подані позивачем документи відповідно до його заяви від 24.02.2017, та в подальшому рішенням від 27.03.2017 ОСОБА_3 було відмовлено в розрахуванні періодів роботи в якості арматурника з 15.08.1983 по 07.02.1993, оскільки зазначена професія не передбачена відповідними списками, при цьому період роботи позивача на посаді електрозварника ручної дугової зварки арматурного цеху за період з 08.02.1993 по 18.06.2001 в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2» не було враховано до спеціального стажу, у зв'язку з відсутністю необхідних документів щодо атестації. Крім того, представник зазначила про те, що на момент звернення до Управління із відповідними заявами на призначення пенсії позивачу необхідно було мати 10 років пільгового стажу, однак наразі Управління може зарахувати лише 7 років 3 місяці та 2 дні такого пільгового стажу. А тому, враховуючи, що у позивача недостатньо спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відмову відповідача у призначенні такої пенсії вважають правомірною.

Заслухавши вступне слово представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач по справі - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-14).

Згідно до записів трудової книжки позивача останній у період з:

-22.07.1980-31.03.1981 працював арматурником 3 розряду арматурного цеху на Заводі залізобетонних конструкцій №2;

-13.04.1981-11.05.1983 служив в рядах радянської армії;

-15.08.1983-07.02.1993 працював арматурником 3 розряду арматурного цеху на Заводі залізобетонних конструкцій №2;

-08.02.1993-30.01.1997 працював електрозварником ручної дугової сварки на ДКП «Завод залізобетонних конструкцій №2»;

-31.01.1997-18.06.2001 працював електрозварником ручної дугової сварки на ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2»;

-03.07.2001-01.04.2003 працював електрозварником ручного зварювання 5 розрядку в Цеху бетонних виробів (КДВ-2) в АЕК «Київенерго»;

-01.04.2003-19.07.2010 працював електрозварювальником ручної дугової зварки 5 розрядку в ТОВ «Бетон Сервіс» (а.с.15-16).

Як було встановлено судом, 24.02.2017 позивач разом із необхідними документами звернувся до відповідача із відповідною заявою щодо підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.17).

03.03.2017 позивачем до Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м.Києві було подано заяву про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки займані ним посада за охоплений період відносяться до робіт, що дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.72).

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві своїм листом від 19.05.2017 за №11303/02 повідомило позивача про те, що Комісія при Управлінні відмовила в зарахуванні йому періодів роботи в якості арматурника з 15.08.1983 по 07.02.1993, оскільки зазначена професія не передбачена списками, а також в зарахуванні періоду роботи електрозварником ручної дугової зварки арматурного цеху з 08.02.1993 по 18.06.2001 в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2» (яке ліквідоване), оскільки відсутні документи про результати атестацій робочих місць на даному підприємстві (а.с.25).

Разом з тим, Лівобережне управління Пенсійного фонду України в м.Києві листом №1570/14 від 15.06.2017, на раніше подану позивачем заяву, відмовило йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно Закону України «По пенсійне забезпечення», у зв'язку із тим, що у ОСОБА_3 був відсутнім необхідний 10-річний стаж роботи для призначення такої пенсії по досягненню 56 років. Даною відмовою Управління посилалось на вказане вище рішення Комісії Головного Управління, а також на відсутність документів про результати атестації робочих місць (а.с.26).

Позивач вважає такі відмови незаконними з тих підстав, що всі подані відповідачу документи відповідають чинному законодавству України.

Рішенням №22 від 27.03.2016 Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам підприємств та організацій, які ліквідовані без визначення правонаступника, було розглянуто заяву позивача та за результатами чого, Комісією було відмовлено останньому в зарахуванні періодів роботи ОСОБА_3 в якості арматурника з 15.08.1983 по 07.02.1993, оскільки зазначена професія не передбачена списками, та в якості електрозварника ручної дугової зварки арматурного цеху з 08.02.1993 по 18.06.2001 в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2», який ліквідовано, оскільки відсутні документи про результати атестацій робочих місць (а.с.74).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 оскаржує рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України №22 від 27.03.2017 саме в частині відмови у підтвердженні пільгового стажу роботи за період з 08.02.1993 по 18.06.2001 на посаді електрозварювальника ручної дугової зварки в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2».

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із звернення позивача до відповідача, останнім здійснювався розрахунок стажу позивача де випливає, що ОСОБА_3 на момент звернення до Управління має необхідний 30-річний загальний стаж роботи (а.с.71).

Так, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно із статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (яка була чинною у спірний період трудового стажу), затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому передбачені електрозварники ручного зварювання (Розділ ХХХІІІ, код 23200000, «Загальні професії», шифр професії 19906).

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави дійти висновку, що необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2.

Записами в трудовій книжці позивача підтверджується, що він у період з 08.02.1993 по 18.06.2001 працював електрозварником 4 розряду ручної дугової зварки на ДКП «Завод залізобетонних конструкцій №2» (в подальшому було перейменовано в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2»).

Як зазначено у довідці №74 від 16.09.2005, виданої ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2», ОСОБА_3 дійсно працював на ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2» електрозварником ручної електродугової зварки 5-го розряду арматурного цеху з 02.02.1993 по 18.06.2001. По своїй роботі ОСОБА_3 працював повний робочий день і інших робіт не виконував. Дана довідка була надана згідно Списку №2 виконання робіт, професій, посад і показників, які дають право на пенсію на пільгових умовах (а.с.24).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 року № 442 установлено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації (пункт 4 Порядку).

Відповідно до наданої копії рішення центральної атестаційної комісії Заводу Залізобетонних конструкцій №2 від 12.05.1995, Комісія вирішила класифікувати робоче місце електрозварника ручної зварки, незалежно від місця виконання робіт, як шкідливе, а також встановити таким працівникам на підприємстві ряд пільг. Окрім цього робоче місце електрозварника ручного зварювання (код професії 19906), незалежно від місця виконання робіт було внесено до переліку професій, посад працівників, яких за результатами атестації робочих місць підтверджено право на державне пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, затверджених Постановою КМУ №162 від 11.03.1994 (а.с.18-19, 20-22).

Наказом голови правління ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2» за погодженням із головою профкому, від 11.07.2000 за №113 було визнано роботу центральної атестаційної комісії ВАТ ЗЗБК-2 такою, що відповідає вимогам «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 за №442, а також було затверджено для застосування у ВАТ ЗЗБК-2 поданий Центральною атестаційною комісією Перелік робочих місць професій та посад працівників з шкідливими та важкими умовами, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №2, затвердженого Постановою КМУ від 11.03.1994 за №162 (а.с.28).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 у період з 02.02.1993 по 18.06.2001 працював на посаді електрозварювальника ручної дугової зварки в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2», а отже його посада відноситься до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162.

Оскільки судом встановлено, що посада, яку обіймав ОСОБА_3 у період з 02.02.1993 по 18.06.2001, відноситься до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162, суд приходить до переконливого висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу стажу роботи на посаді електрозварювальника ручної дугової зварки у період з 02.02.1993 по 18.06.2001 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, є неправомірною.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку щодо необхідності визнання протиправним та скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.03.2017 за №22 в частині відмови у підтвердженні пільгового стажу роботи за період з 08.02.1993 по 18.06.2001 електрозварником ручної дугової зварки.

Частиною першою ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідача необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Частиною 1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач на момент звернення до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, а саме 03.03.2017 у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" досяг 55-річчя, має необхідний загальний стаж роботи понад тридцять років, а також як було встановлено судом у сукупності із розрахованим відповідачем спеціальним стажем роботи за Списком №2 на інших підприємствах (7 років 3 місяців 16 днів) та періоду роботи з 08.02.1993 по 18.06.2001 в ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2», а тому наявні всі правові підстави для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 29.12.2016 року, тобто з дня досягнення особою пенсійного віку, враховуючи той факт, що звернувся позивач до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах протягом трьох місяців, визначених ч.1 ст.45 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення", ст. 2, 3, 5, 9, 19, 77, 241-247, 255, 293, 295, Розділом VII «Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.03.2017 року №22 в частині відмови у підтвердженні пільгового стажу роботи за період з 08.02.1993 року по 18.06.2001 року електрозварником ручної дугової зварки.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києвіпризначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до стажу роботи за Списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах також роботу на посаді електрозварника ручної дугової зварки у ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій №2» за період з 08.02.1993 року по 18.06.2001 року, з 29.12.2016 року.

За рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 640.00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема через Деснянський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складено 22.06.2018.

Суддя: