Справа № 813/2129/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карпяк О.О.,

секретар судового засідання Єрмакова Х.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця ОСОБА_3 про скасування постанови,-

встановив:

23.05.2018 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця ОСОБА_3 про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди №56018144 від 14.05.2018 року.

Ухвалою від 24.05.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю ОСОБА_4 до закінчення розгляду справи вчиняти будь які дії направлені на стягнення з нього суми боргу на підставі постанови №56018144 від 14.05.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди.

Ухвалою від 29.05.2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 14.06.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні з викликом сторін на 27.06.2018 року, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву протягом пяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №56018144.

Ухвалою від 14.06.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю ОСОБА_4 до закінчення розгляду справи вчиняти будь які дії, направлені на стягнення з нього суми боргу на підставі постанови №56018144 від 14.05.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди, та призупинити електронні торги по відчуженню його майна.

27.07.2018 року відповідачем в судовому засіданні подано копії матеріалів виконавчого провадження, які випробовувались ухвалою від 14.06.2018 року.

02.07.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

02.07.2018 року за вх.№20304 представником позивача подано додаткові докази - довідку ТзОВ «Фінансова компанія інновація» №1010 від 24.04.2018 року про самостійне врегулювання взаємовідносин з ОСОБА_1

Ухвалою від 27.06.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву.

Позиція позивача викладена у позовній заяві та обґрунтовується тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженої постановою КМ України від 08.09.2016 року №643, оскільки виконавче провадження було завершено на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання за №24-04/2018 від 24.04.2018 року і жодного стягнення відповідачем в рамках такого виконавчого провадження не було здійснено. Вважає, що положення норм ч.3 ст.40 та ч.3 ст.45 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» на практиці можна застосовувати для винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця лише в окремих випадках, зокрема, у разі фактичного виконання рішення немайнового характеру або про передачу стягувачу майна. Тому вважає, що винесення оскаржуваної постанови є безпідставним.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просять позов задовільнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву та обґрунтовується тим, що покликаючись на положення ст.31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» позивач не вказує які саме положення цієї статті порушені відповідачем та в чому полягає порушення. Стосовно тверджень про порушення п.19 Порядку, затвердженому Постановою КМ України від 08.09.2016 року, вважає, що позивач трактує це положення як імперативну норму, проте вона не включає виключний перелік випадків, коли виконавець отримує основну винагороду. В свою чергу покликається на положення ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року №512/5. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Також покликається на судову практику Верховного Суду від 30.05.2018 року №808/3791/16.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються я к на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Перемишлянським районним судом Львівської області 05.03.2018 року видано виконавчий лист №2-421/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користь ТОВ «Фінанс ОСОБА_6» заборгованості за кредитним договором в сумі 83796,56 дол. США, що по офіційному курсу НБУ становить 669744,01 грн.

19.03.2018 року ТзОВ «Фінанс ОСОБА_6» подало заяву приватному виконавцю ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа.

Постановою від 19.03.2018 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП №56018144 про примусове виконання виконавчого листа №2-421/2012 виданого 05.03.2018 року Перемишлянським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користь ТОВ «Фінанс ОСОБА_6» заборгованості за кредитним договором в сумі 83796,56 дол. США, що по офіційному курсу НБУ становить 669744,01 грн. Відповідно до п.3 вказаної постанови, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця.

20.03.2018 року за №323 відповідачем складено розрахунок основної винагороди за ВП №56018144, що здійснений на підставі Постанови КМ України №643 від 08.09.2016 року за формулою А*10%=W; де А- сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі за виконавчим документом; W сума основної винагороди приватного виконавця. Відтак, 669744,01 грн. *10% = 66974, 40 грн. Відтак, керуючись ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та ч.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, встановлено розмір основної винагороди приватного виконавця за виконавчим провадженням №56018144 в розмірі 66974,40 грн.

20.03.2018 року відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника.

20.03.2018 року відповідач звернулась до ТзОВ «Фінансова компанія «Інновація» із запитом та сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження.

20.03.2018 року відповідачем скеровано вимогу до ЛКП «Затишне» та запит до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Територіального сервісного центру 4641 у Львівській області, ГУ Держгеокадастру у Львівській області, Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області, Відділ Держгеокаджастру у Перемишлянському районі Львівської області, Головного управління державної міграційної служби у Львівській області.

20.03.2018 року відповідачем винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

21.03.2018 року відповідачем скерована вимога до КП ЛОР «Золочівське міжрайонне БТІ».

22.03.2018 року відповідачем скеровано вимогу до ЛКП «Вулецьке».

23.03.2018 року відповідачем надіслано запит до відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області.

28.03.2018 року стягувачем подано заяву про здійснення оцінки нерухомого майна, описаного за постановою про опис та арешт майна боржника від 20.03.2018 року та з залученням субєкта оціночної діяльності.

03.04.2018 року відповідачем сформовано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об3єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

03.04.2018 року відповідачем скеровано вимогу до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

05.04.2018 року відповідачем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

05.04.2018 року відповідачем винесено постанови про опис та арешт майна боржника.

Згідно поданих копій матеріалів виконавчого провадження, на запити та вимоги приватного виконавця, нею отримано відповіді.

19.04.2018 року відповідачем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

23.04.2018 року відповідачем складено акт про відсутність боржника за адресою.

24.04.2018 року відповідачем повторно скеровано вимогу до КП ЛОР «Золочівське міжрайонне БТІ».

24.04.2018 року та 27.04.2018 року відповідачем отримано звіти про незалежну оцінку вартості майна. Про результатами проведеної оцінки відповідач повідомив сторін виконавчого провадження 24.04.2018 року та 27.04.2018 року та сформовано заявки на реалізацію нежитлової нерухомості.

14.05.2018 року відповідачем отримано заяву ТОВ «Фінанс траст груп» про повернення виконавчого листа від 05.03.2018 року №2-421/2012 без виконання, повернення невикористаних сум авансового внеску та надання звіту про використання авансового внеску. У заяві стягувач вказує про досягнення згоди щодо погашення існуючої заборгованості ОСОБА_1

14.05.2018 року відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

14.05.2018 року відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди на підставі ст.40,45 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 66974,40 грн., яка отримана позивачем 17.05.2018 року.

14.05.2018 року листом відповідач повідомив ДП «Сетам» про зняття з реалізації майна.

Відтак, 14.05.2018 року відповідачем здійснено відмітку на виконавчому листі та скеровано виконавчий лист та постанову стягувачу.

З огляду на вищенаведене, судом не беруться до уваги твердження позивача про те, що у виконавчому провадженні №56018144 відповідачем не здійснювалось жодних дій щодо стягнення боргу.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.26 вказаного Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У вказаному виконавчому провадженні заява стягувача надійшла на виконання відповідача 19.03.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

14.05.2018 року відповідачем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

14.05.2018 року відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди на підставі ст.40,45 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 66974,40 грн., яка отримана позивачем 17.05.2018 року.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403 (далі ОСОБА_4 №1403).

Відповідно до ст.31 Закону №1403, за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми. Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець протягом трьох днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює розрахунок основної винагороди, ознайомлює з ним сторони виконавчого провадження, роз'яснює їм порядок сплати та стягнення основної винагороди приватного виконавця.

На виконання вказаної норми відповідачем в постанові про відкриття виконавчого провадження, зокрема п.3 вказано про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні та у трьох денний термін складено розрахунок, який скеровано сторонам виконавчого провадження.

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено Постановою КМ України, від 08.09.2016, № 643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця" (далі Постанова КМ України №643)

Відповідно до п. 19 Постанови КМ України №643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Суд звертає увагу на те, що ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення основної винагороди.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд дійшов до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого документа, якщо інше не передбачено Законом. Під час вчинення виконавчих дій приватним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відтак, стягнення основної винагороди відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення основної винагороди є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 37 цього Закону. При цьому, виконання постанови про стягнення основної винагороди відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Суд також враховує, що відповідно до заяви стягувача від 24.04.2018 року таким зазначається про досягнення згоди щодо погашення існуючої заборгованості. Позивач та його представник не повідомили суд про всі обставини, які їм відомі, зокрема щодо винонання судового рішення та погашення заборгованості. Натомість, звертають увагу суду на те, що оскаржуване рішення винесене протиправно з огляду на відсутність суми боргу, яка стягнута за виконавчим документом.

Покликання представника позивача на рішення ВС від 15.02.2018 року у справі №910/1587/13 суд не враховує, оскільки таке рішення винесене в порядку ГПК України, та стосується оскарження дій державного виконавця.

Стосовно покликань представника позивача на постанову Пленуму ВС України від 26.12.2003 року №14, суд не бере такі до уваги з огляду на те, що ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», яким врегульовані спірні правовідносини прийнятий у 2016 року та містить інші положення щодо визначення добровільного та примусового виконання рішення.

Стосовно долученої до матеріалів справи позивачем копії листа від 24.04.2018 року №1010, то суд такий не бере такий до уваги з огляду на положення статей73-74 КАС України та на те, що ТзОВ «Фінансова компанія «Інновація» не є стороною виконавчого провадження, зокрема стягувачем, позивачем не обґрунтовано належними доказами відношення такої особи до виконавчого провадження та до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови.

За таких умов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця ОСОБА_3 про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди №56018144 від 14.05.2018 року є безпідставними, а відтак до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241- 243, 246, 268, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця ОСОБА_3 про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди №56018144 від 14.05.2018 року, - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дні його проголошення.

Суддя Карп`як ОСОБА_7