Справа № 299/1496/18
Суддя: Кашуба А. В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1496/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2018 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Кашуба А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського В.2.8.2. начальника УПП в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправною постанови та її скасування,

В С Т А Н О В И В :

до суду поступила вказана вище позовна заява. Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача по протиправному (з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та перевищенням наданих прав) притягненню його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 21.05.2018 року, серія ВР №159762, якою його, позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

В обґрунтування позову, позивач вказує на те, що увечері 21.05.2018 року, близько 23 години 40 хвилин, керуючи власним автомобілем марки CITROEN 230 L, фургон малотонажний, р.н. НОМЕР_1, проїжджаючи автодорогою неподалік поста національної поліції в с. Велика Копаня, Виноградівського району, Закарпатської області, рух автомобіля було зупинено працівником поліції. На вимогу працівника поліції зупинитися, позивач виконав всі передбачені правилами дорожнього руху України дії, після чого зупинив рух транспортного засобу. Не представившись попередньо та не назвавши йому відомості про причину зупинки транспортного засобу, не назвавши свого прізвища, імені та по-батькові, спеціального звання та підрозділу в якому особа працює, останній розпочав звинувачувати його у порушенні правил дорожнього руху України, а саме про невиконання вимог пункту 2.3 в) Правил дорожнього руху України.

Так, о 23 годині 40 хвилин 23.05.2018, як слідує з копії оскаржуваної постанови, тобто одночасно із здійсненням позивачем зупинки транспортного засобу, з незрозумілих для нього причин, поліцейський, складає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №159762, якою прийняв рішення про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 (пятдесят одна) гривня. У відповідності до оскаржуваної постанови, поліцейський звинуватив ОСОБА_1 в невиконанні вимоги пункту 2.3.в Правил дорожнього руху України, що нібито відбулось під час керування транспортним засобом марки CITROEN 230 L, фургон малотонажний, р.н. НОМЕР_1, на автодорозі Мукачево - Рогатин.

При прийнятті постанови відповідачем не дотримано вимоги ст.ст. 268, 279, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктів 8, 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Так, відповідачем взагалі не проводився розгляд справи, не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, винуватість у його вчиненні, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, перед винесенням постанови йому, позивачеві, не роз'яснено передбачені законом права. Належних та допустимих доказів для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача не було. Тому дії відповідача по складенню постанови з порушенням його, позивача, прав, без проведення розгляду справи, вважає протиправними, оскаржена постанова винесена з порушенням вимог закону.

Позивач в судове засідання не зявився, проте його представник надав заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності. Позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, за невідомими суду обставинами, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином своєчасно у встановленому законом порядку. Відзив у встановлений судом термін не надав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, копію оскарженої постанови, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 257 КАС України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №159762 від 21 травня 2018 року, яку винесено В.2.8.2. начальником УПП в Закарпатській області ОСОБА_2, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с.10).

У постанові вказано, що ОСОБА_1, керував автомобілем марки марки CITROEN 230 L, фургон малотонажний, р.н. НОМЕР_1, 21.06.2018 року о 23:40 год., на а/д Мукачево-Рогатин, не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій та рішень.

У ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п.2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення - ст.254, ст.256, ст.ст.248, 249, п.5 ч.1 ст.278, ст.268, ст.276, 279, 283, 284, 258 КУпАП встановлено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративні правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз'яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Перевіряючи оскаржувану постанову серії ВР №159762 від 21 травня 2018 року, на відповідність КУпАП критеріям, суд на підставі встановлених під час судового розгляду фактів дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст.245, 279, 280 КУпАП - формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст.268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Також, у відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст.280 КУпАП відповідачем виконані не були.

З'ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Перед тим як винести постанову поліцейський повинен спочатку розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог статей 276, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення, інакше така постанова вважатиметься незаконною.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У пункті 2.4. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 роз'яснено, що аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України роз'яснив, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення» мають різне значення. Перше означає місце, де було вчинено адміністративне правопорушення, а друге - місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 278 КУпАП, пункту 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 розд. ІІІ Інструкції).

Таким чином, враховуючи те, що при винесенні постанови та накладанні на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, інспектором порушені вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, так як він не вжив необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, до винесення незаконної постанови.

Крім того, відповідачем на якого законом покладено обов'язок доведення правомірності своїх дій, не надано суду яких-небудь належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що дає підстави вважати, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тобто вказана стаття містить вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу. Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було поінформовано водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а отже працівник поліції діяв з перевищенням наданих йому законом повноважень.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Таку ж правову позицію висловив і Європейський суд з прав людини у рішенні від 21.10.2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» № 17444/04, де звернув увагу на те, що коли проміжок часу з моменту вчинення правопорушення до розгляду протоколу не перевищував декількох годин, то особа була позбавлена можливості належним чином ознайомитися з висунутим проти неї обвинуваченням та доказами, а звідси адекватно їх оцінити і розробити юридичну стратегію свого захисту, що є порушенням права на захист.

Згідно зі ст. 2 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із встановлених обставин, враховуючи те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, за результатами якого винесено оскаржену постанову, йому не роз'яснено права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, постанову прийнято за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що дії відповідача, яким прийнято дане рішення, вчинені з недотриманням положень ст.ст. 268, 280 КУпАП, відтак є неправомірними.

Прийнята постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме: нерозбірливо зазначено опис обставин, встановлених при розгляді справи, дата винесення постанови є значно ранішою від дати скоєння.

У зв'язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону, безпідставним притягненням позивача до адміністративної відповідальності порушено його права, постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню. Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З наведених мотивів, оцінивши докази у справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Згідно положень абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням висновку суду про ухвалення рішення на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області судовий збір в розмірі 1409,60 грн., що є сумою двох ставок судового збору (за кожну з пред'явлених вимог) за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру (704,80 грн.).

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 286 КАС України, суддя,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії поліцейського В.2.8.2. начальника УПП в Закарпатській області ОСОБА_2, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Раковці, 13, по притягненню ОСОБА_1, місце проживання: 90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Мала Польова, 78, РНОКПП НОМЕР_2, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 159762 від 21 травня 2018 року, винесену В.2.8.2. начальником УПП в Закарпатській області ОСОБА_2, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути 1409,60 грн. (одну тисячу чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок) на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийОСОБА_3