Справа № 817/286/18
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/286/18
ПОСТАНОВА
іменем України
"25" червня 2018 р. м. Житомир
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шевчук С.М.
суддів: Мацького Є.М.
Шидловського В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "02" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій , -
суддя в 1-й інстанції - Недашківська К.М.,
час ухвалення рішення - не зазначено,
місце ухвалення рішення - м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення - 02.03.2018р.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 24.07.2017.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій - залишено без задоволення.
Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказує на те, що наявність у позивача такого посвідчення є достатнім підтвердженням того, що він на протязі не менше 4-х років проживав або постійно працював саме у зоні посиленого радіоекологічного контролю.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є потерпілим громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 4) (а.с.12).
Вказане посвідчення відповідає вимогам абзацу 3 статті 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
24.07.2017 року ОСОБА_1 виповнилося 55 років.
Листами №1220/04 від 04.10.2017 року та №1749/01 від 19.12.2017 відповідач відмовив у призначенні пенсії на підставі приписів статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у звязку з тим, що позивачем не підтверджено факту постійного проживання або факту постійної роботи з зані посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993року (а.с.18-20).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на час звернення не набув права на зниження пенсійного віку.
Розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зокрема, право на пенсію за віком, чоловіки набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності 15 років страхового стажу.
Згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.
Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до архівної довідки №1583 від 23.08.2017, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (м. Овруч) з 25.08.1986 по 01.08.1989 (а.с.17), що також підтверджується відомостями військового квитка (а.с.14-16).
Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, місто Овруч Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Однак, враховуючи час перебування на службі у військовій частині НОМЕР_2 (2 роки 11 місяців 6 днів), позивач прожив у зоні гарантованого добровільного відселення (м. Овруч) менше 3 років, тому у нього відсутнє право на зменшення пенсійного віку на підставі, передбаченій абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ.
Згідно з абзацом шостим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Судова колегія зазначає, що позивач станом з моменту аварії по по 31 липня 1986 року в зоні радіоактивного забруднення не проживав, а тому не має права на початкову величину зниження пенсійного віку на 2 роки.
Згідно з довідкою Кам`янської сільської ради Березнівського району від 10.01.2018 №36 ОСОБА_1 з 06.09.1989 зареєстрований та фактично проживає у с. Кам`янка.
Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, село Кам`янка Березнівського району відносилося до зони посиленого радіологічного контролю.
Таким чином, станом на 01.01.1993 позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 3 місяці 25 днів (на відміну від мінімально допустимої норми, визначеної законом 4 роки).
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ.
Друга частина статті 55 Закону №796-ХІ регламентує, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Стосовно посилань позивача у апеляційній скарзі, що єдиним документом, що підтверджує статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, а відтак, наявність такого посвідчення дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку слід зазначити наступне.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 №9-1) (далі - Порядок №22-1)
До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, в тому числі документи, які засвідчують особливий статус: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);
При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв в межах визначених законодавством повноважень, дослідивши всі подані позивачем документи, на підставі яких було встановлено відсутність права позивача на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На підставі викладеного, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "02" березня 2018 р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "25" червня 2018 р.