Справа № 569/12602/15-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа № 569/12602/15-а

провадження № К/9901/4664/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненського міського голови - Хомка Володимира Євгеновича, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунальне підприємство «Галицьке», про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Рівненського міського суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненського міського голови - Хомка Володимира Євгеновича, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунальне підприємство «Галицьке», про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Рівненської міської ради та Рівненського міського голови в частині невиконання покладених на них обов'язків щодо забезпечення позивачу належних умов проживання;

- зобов'язати виконавчий комітет Рівненської міської ради затвердити проектно-кошторисну документацію та розробку проекту виконання робіт для покращення умов проживання в АДРЕСА_1 в строк не пізніше 1-го місяця з дня набрання рішенням суду законної сили;

- зобов'язати виконавчий комітет Рівненської міської ради та Рівненського міського голову розглянути питання щодо фінансування та виділити відповідні кошти на виконання ремонтних робіт для покращення умов проживання в АДРЕСА_1 в строк не пізніше 3-х місяців з дня набрання рішенням суду законної сили;

- зобов'язати виконавчий комітет Рівненської міської ради та Рівненського міського голову компенсувати позивачу вартість проведення ремонтно-відновлювальних робіт для покращення умов проживання в АДРЕСА_1 у випадку несвоєчасного виконання попередньої вимоги;

- стягнути з виконавчого комітету Рівненської міської ради та Рівненського міського голови моральну шкоду на користь позивача в розмірі 100000,00 грн.

Постановою Рівненського міського суду від 14.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 було частково задоволено.

Зобов'язано Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради затвердити проектно-кошторисну документацію та розробку проекту виконання робіт для покращення умов проживання в АДРЕСА_1, в строк до осінньо-зимового періоду.

Зобов'язано Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та Рівненського міського голову Хомка В.Є. розглянути питання щодо фінансування та виділити відповідні кошти на виконання ремонтних робіт для покращення умов проживання в АДРЕСА_1, в строк до осінньо-зимового періоду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_2, Рівненського міського голови - Хомка В.Є. було задоволено частково. Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 14.04.2016 року - скасовано, а провадження у справі - закрито.

Закриваючи провадження у справі суд апеляційної інстанції виходив з того, що даний спір виник з житлових правовідносин, який не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року - без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду касаційної інстанції, ОСОБА_2 14 листопада 2017 року звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України, в якій просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10 серпня 2017 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Заява про перегляд судового рішення обґрунтована тим, що Вищим адміністративним судом України неоднаково застосовані одні і ті самі норми матеріального права, що регулюють подібні правовідносини щодо визначення підсудності у житлових спорах.

На обґрунтування заяви надано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № К/800/38335/14, у якій вказано, що з огляду на положення частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Також надано ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2013 року у справі № К/8489/10 та від 24 грудня 2015 року у справі № К/800/57752/14 в яких прямо не вказано на застосування статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, але зі змісту самих рішень убачається, що суд фактично розглядав подібні справи.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, колегія суддів Верховного Суду виходить із такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно комісійного акту обстеження квартири АДРЕСА_1, від 8 жовтня 2013 року, - житловий будинок № 9 на вулиці Д. Галицького - 9-ти поверховий, 1986 року побудови, стіни - силікатна цегла, дах - суміжний, покрівля - руберойдна. Квартира двокімнатна, приватизована, знаходиться на 9-му поверсі, одна з кімнат кутова. На момент обстеження в квартирі на стелі виявлені темні плями. Комісія вирішила з метою встановлення причин походження темних плям на стелі квартир 9-го поверху 1-го під'їзду зазначеного будинку, УЖКГ замовити в Рівненському філіалі державного дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІпроектреконструкція» технічний звіт.

Листом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25 січня 2010 року повідомлено позивача, що внутрішньобудинкові інженерні мережі теплопостачання в підвальному приміщенні даного гуртожитку знаходяться в незадовільному технічному стані та потребують капітального ремонту. З метою встановлення причин виникнення сирості в квартирах АДРЕСА_1, необхідно виготовити технічне заключення, яке розробляється спеціалізованою організацією, роботи якої фінансуються за рахунок коштів місцевого бюджету, тому питання робіт буде розглядатися після прийняття міського бюджету на 2010 рік.

Рішенням Рівненської міської ради від 17 жовтня 2006 року № 211 прийнято в комунальну власність міста гуртожиток № 9 по вулиці Д.Галицького в м. Рівне, що перебуває на балансі ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод», який передано на баланс ЖКП «Галицьке», знос якого, відповідно до Авізо № 1, станом на день передачі на баланс ЖКП «Галицьке» - 24 січня 2007 року, становить більше 40 відсотків.

Листом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 7 квітня 2015 року повідомлено позивача про те, що в 2014 році Рівненською філією науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІпроектреконструкція» розроблено технічний звіт з обстеження та оцінки технічного стану стін і стель квартир АДРЕСА_1. На основі технічного звіту була розроблена проектно-кошторисна документація на капітальний ремонт конструкцій АДРЕСА_1, відповідно до якої вартість ремонтно-будівельних робіт становить 742194,00 грн. У зв'язку з обмеженням бюджетних коштів, призначених на капітальний ремонт житлового фонду м. Рівне на 2015 рік, профінансувати та виконати дані роботи в поточному році немає можливості.

Вважаючи такі дії та рішення відповідача неправомірними, ОСОБА_7 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом статті 15 Цивільного процесуального кодексу України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори про утримання в належному стані житлового будинку, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-14цс16.

Таким чином, оскільки висновок суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права до встановлених у справі обставин, то у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Верховного Суду,

постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Судді: Я. О. Берназюк

М. І. Гриців