Справа № 804/3207/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року Справа № 804/3207/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах членів Громадської організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпропетровської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії, -
03 травня 2018 року Громадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах членів організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, в якому просить:
визнати протиправними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит № 01-04/355 від 12 квітня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання публічної інформації;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що громадянки України ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись із інформаційним запитом до КВНЗ «ДБМК» ДОР від 12 квітня 2018 року про надання інформації по суті запиту до розпорядника інформації.
Указаний інформаційний запит був отриманий відповідачем, однак листом від 17.04.2018 року №01-01/269 відповідач у категоричній та негативний формі відмовив у задоволенні запиту з посиланням на ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-УІ, бо відповідач не є розпорядником інформації в розумінні ст.13 Закону № 2939-УІ, запитувана інформація є внутрішньо організаційною, а тому не є публічною та не піддягає оприлюдненню і наданню для ознайомленню із запитом.
Позивач стверджує, що такі протиправні дії відповідача є порушенням права на отримання інформації, реалізація якого визначається ст.ст.19, 20 Закону № 2939-VI, а також ч. 2 ст.34, ст.40 Конституції України, що змусило звернутися до суду для захисту прав та законних інтересів у сфері інформаційних відносин.
Ухвалою суду від 23 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в адміністративній справі №804/3207/18, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на адміністративний позов із доказами його обґрунтування. Вказану ухвалу відповідач отримав 29 травня 2018 року. У визначений судом строк відповідач відзив на позов не надав.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись із інформаційним запитом від 12 квітня 2018 року до комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, в якому останні просили надати:
копію діючого на сьогодення поточного року «Положення про педагогічну раду ОКЗ «Дніпровське медичне училище» затвердженого 30.08.13р. директором, зі змінами затвердженими 29.06.17 з усіма додатками;
дату та час, рік ознайомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з цим положенням (див.п. 1)
штатний розклад «Дніпровського базового медичного коледжу» на 2018 рік;
посадову інструкцію викладача ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посадову інструкцію, дату, час, рік ознайомлення їх з ними (посадовими інструкціями) після їх поновлення за рішенням Бабушкінського районного суду;
положення про організацію навчального процесу в обласному комунальному закладі "Дніпропетровське медичне училище" затв. 29.06.15 р., зі змінами, затв. 29.06.17 (копію), дату час, рік ознайомлення ОСОБА_2 з цим положенням.
На вказаний запит відповідач відповів листом від 27.04.2018 року, в якому зазначив, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Так, відповідно до визначення "публічна інформація", яке міститься в частині 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" субєктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Статтею 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;
4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Таким чином, з контексту наведених норм права вбачається, що комунальний вищий навчальний заклад "Дніпропетровський базовий медичний коледж" Дніпропетровської обласної ради не є субєктом владних повноважень чи розпорядником публічної інформації, зазначеної у запитах в розумінні статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", так як запитувана позивачем інформація відповідно до статті 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" носить характер внутрішньо-організаційної інформації, а тому не є публічною та не підлягає оприлюдненню і наданню для ознайомлення за запитами в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації".
З урахуванням викладеного заявникам відмовлено у задоволенні запиту.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що спірні правовідносини врегульовані статтею 43 Конституції України, Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-УІ (далі - Закон №2939-УІ), Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про інформацію».
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом №2939- VI.
Відповідно до статті 1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь- якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Нормами статті 6 Закону №2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в розглянутому спорі відсутні.
Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідач є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону №2939-VI.
Аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону №2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону №2939-VI).
Відповідач є вищим навчальним закладом І рівня акредитації.
Відповідно до Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-ХІІ (далі - Закон №1060-ХІІ) освіта - це основа інтелектуального, культурного, духовного, соціального, економічного розвитку суспільства і держави.
Громадяни України мають право на безкоштовну освіту в усіх державних навчальних закладах. Це право забезпечується, зокрема, розгалуженою мережею навчальних закладів, заснованих на державній та інших формах власності, наукових установ, закладів післядипломної освіти (стаття 3 Закону №1060-ХІІ).
Згідно статті 14 Закону №1060-ХІІ місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування здійснюють державну політику в галузі освіти і в межах їх компетенції, зокрема:
- встановлюють, не нижче визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти, мінімальних нормативів, обсяги бюджетного фінансування навчальних закладів, установ, організацій системи освіти, що є комунальною власністю, та забезпечують фінансування витрат на їх утримання;
- забезпечують розвиток мережі навчальних закладів та установ, організацій системи освіти, зміцнення їх матеріальної бази, господарське обслуговування;
- здійснюють соціальний захист працівників освіти, дітей, учнівської і студентської молоді, створюють умови для їх виховання, навчання і роботи відповідно до нормативів матеріально-технічного та фінансового забезпечення.
Місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується на:
- управління навчальними закладами, що є комунальною власністю;
організацію навчально-методичного забезпечення навчальних закладів, вдосконалення професійної кваліфікації педагогічних працівників, їх перепідготовку та атестацію у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.
Місцеві органи управління освітою у здійсненні своїх повноважень підпорядковані місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та відповідним державним органам управління освітою.
Відповідно до статті 18 Закону №1060-ХІ1 навчальні заклади створюються органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності відповідно до потреби громадян у мові навчання, соціально-економічних, національних, культурно - освітніх потреб у них за наявності необхідної матеріально-технічної, науково-методичної бази, педагогічних кадрів.
Частиною другою статті 18 Закону №1060-ХІІ встановлено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.
Оскільки запитувана інформація стосується виконання обовязку відповідача в порядку частини третьої статті 22 Закону №2939-VІ, та діяльності закладу освіти, який фінансується із місцевого бюджету, інформація про діяльність закладу освіти становить суспільний інтерес - комунальний заклад є розпорядником інформації відповідно до пункту 4 частини другої статті 13 Закону №2939-VІ, у зв'язку із чим оскаржена відмова у наданні запитуваної інформації є протиправною.
Відповідно до статті 23 Закону №2939-VІ рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від протиправних рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень.
Предметом заявленого позивачами спору є відмова в наданні інформації/дії по відмові в наданні запитуваної інформації, що є порушенням прав позивачів на доступ до публічної інформації, у зв'язку із чим позивачами обраний спосіб захисту порушеного права у формі зобовязання відповідача надати відповідь за інформаційний запит.
Таким чином, заявлена позовна вимога про зобовязання відповідача надати відповідь на запит є належним способом захисту порушеного права, та задовольняється судом, оскільки для надання запитуваної інформації позивачами виконано всі умови, визначені законом, і надання інформації не передбачає права розпорядника інформації діяти на власний розсуд.
Враховуючи, що відповідач є розпорядником інформації в розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд приходить до висновку про неправомірну відмову позивачам у задоволенні запиту від 12 квітня 2018 року.
У зв'язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит № 01-04/355 від 12 квітня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання публічної інформації.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 23 червня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1