Справа № 815/3102/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року о 18 год. 15 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від органу доходів і зборів - ОСОБА_1, за довіреністю

від платника податку не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) до товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (, місцезнаходження: 65098, м. Одеса, вул. Привізна, буд.1) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 25 червня 2018 року о 12 годині 25 хвилин надійшла заява Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) до товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (, місцезнаходження: 65098, м. Одеса, вул. Привізна, буд.1), в якій позивач просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Тальберт» згідно рішення ГУДФС в Одеській області від 23 червня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 червня 2018 року о 09 годині 30 хвилин ТОВ «Тальберт» відмовлено посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки, про що свідчить акт «Про недопуск до перевірки» №1360/15-32-13-06 від 21 червня 2018 року та акт «Про відмову від отримання наказу про проведення фактичної перевірки та підписання направлень» №702/15-32-13-06 від 21.06.2018 року.

У звязку з не допуском посадових осіб до проведення перевірки начальником ГУДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

На відкритому судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач на судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, у порядку ч. 1 ст. 268 КАС України, про що наявна в матеріалах справи телефонограма.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

З цих підстав, суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання вирішив продовжити розгляд справи за відсутністю відповідача на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника органу доходів і зборів, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» зареєстровано як юридична особа 03.10.2016 року Юридичним департаментом Одеської міської ради, про що зроблений запис до ЄДР за № 1024986 (а.с.).

Відповідач знаходиться на обліку ДПІ у Малиновському районі міста ОСОБА_1 ГУДФС в Одеській області.

На підставі доповідної записки (а.с. 21), 20 червня 2018 року заступником начальника ГУДФС в Одеській області прийнято наказ №4360 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Тальберт» (), відповідно до якого наказано провести з 20.06.2018 року тривалістю 10 діб фактичну перевірку ТОВ «Тальберт» з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету за адресами: м. Одеса, вул. М. Грушевского ріг ОСОБА_2, вул. Одеська та м. Одеса вул. Привозна, буд.1 (а.с.16).

21 червня 2018 року посадовими особами ГУДФС в Одеській області на підставі наказу №4360 від 20 червня 2018 року та направлень на перевірку №№4940/13-06; 4912/13-06;4913/13-06;4914/13-06 від 20 червня 2018 року (а.с. 17-20) здійснено виїзд за адресою господарської діяльності ТОВ «Тальберт»: м. Одеса, вул. М. Грушевського ріг вул. Акдеміка ОСОБА_2, вул. Одеська (будівельний майданчик), з метою вручення копії наказу, надання для ознайомлення направлень на проведення перевірки та безпосередньо проведення фактичної перевірки.

Однак, 21 червня 2018 року о 09 годині 30 хвилин ТОВ «Тальберт» відмовлено посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки, про що складено акт «Про не допуск до перевірки» №1360/15-32-13-06 від 21 червня 2018 року, акт «Про відмову від отримання наказу про проведення фактичної перевірки та підписання направлень» №702/15-32-13-06 від 21.06.2018 року та акт «Про відмову від підпису та отримання акту «Про не допуск до перевірки» № 702/15-32-13-06 від 21.06.2018 року (а.с.13-15).

У звязку з не допуском посадових осіб до проведення перевірки на підставі звернення заступника начальника управління податків та зборів з фізичних осіб ГУДФС в Одеській області про застування адміністративного арешту майна платника податків від 21.06.2018 року (а.с. 12) начальником ГУДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків від 23.06.2018 року, час прийняття рішення 13 год. 00 хв. (а.с. 11).

Оцінюючи правомірність прийняття рішення про застосовування адміністративного арешту майна платника податків, суд виходить із такого.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено право контролюючих органів проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п.п. 94.2.3 п. 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачем як підставу для винесення рішення та накладення адміністративного арешту майна зазначено про відмову платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення у відношенні нього фактичної перевірки.

Абзацом 6 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абзац 6 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).

Підпунктом 16.1.9 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік обов'язків платників податків. Так, платник податків зобов'язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Згідно з пп.16.1.13 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків (п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що перевірка, у допуску до проведення якої відмовлено відповідачем, була призначена наказом керівника ГУ ДФС у Одеській області №4360 від 20 червня 2018 року на підставі, зокрема, пп. 80.2.7. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України.

Наказу на фактичну перевірку передувала доповідна записка начальника управління податків і зборів з фізичних осіб, в якій зазначено, що ТОВ «Тальберт» здійснює будівельні роботи за адресою: м. Одеса, вул. М. Грушевського ріг віл. ОСОБА_2, вул. Одеська (будівництво 17-ти поверхового житлового будинку). На території будівельного майданчику задіяні 73 особи. При аналізі звітності ТОВ «Тальберт», а саме: відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» за травень 2018 року на підприємстві лічиться 6 працівників. На підставі цього, враховуючи особливості виконання будівельно-монтажних робіт працівниками, що передбачає змінний графік роботи, різні часи приходу та знаходження на будівельному майданчику, ТОВ «Тальберт» вимагає використання більшої кількості трудових ресурсів.

Аналізуючи приписи п. 80.2.7. п. 80.2. ст. 80 ПК України, та оцінюючи надані позивачем письмові докази, суд вважає, що у податкового органу були законні підстави для призначення фактичної перевірки.

Із матеріалів справи, суд встановив, що посадовими особами були предявлені для вручення відповідачу копія наказу та направлення, однак, в ознайомленні відмовлено, про що складені відповідні акти.

Враховуючи викладене, позивачем при виході для проведення перевірки відповідача дотримано вимоги п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, законних підстав для не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної або фактичної перевірки, передбачених абз. 5 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до п.п. 94.4 - 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків , яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Положеннями даної статті поняття "умовного арешту майна" визначено як обмеження реалізації платника податків прав власності на відповідне майно.

Пунктом 94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення по застосування адміністративного арешту майна платника податків прийнято 23 червня 2018 року о 13.00., з поданням про підтвердження обґрунтованості арешту позивач звернувся 25.06.2018 року о 12.25., тобто в межах строку, передбаченого ст. 94 ПК України.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті Кодексу докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, в звязку з чим належать задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень повязані із залученням свідків та проведенням експертиз. У звязку з тим, що судові витрати повязані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, інші судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 283,371 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) до товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (, місцезнаходження: 65098, м. Одеса, вул. Привізна, буд.1) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, задовольнити повністю.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (, місцезнаходження: 65098, м. Одеса, вул. Привізна, буд.1) згідно з рішенням начальника Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків від 23.06.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ч. 8 ст. 283 КАС України, з урахуванням п.п.15.1. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набуває законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 8 ст. 283, ст. 371 КАС України.

Cуддя Л.Р. Юхтенко

.