Справа № 263/377/18
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/377/18
Провадження № 2-а/263/152/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що постановою інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 від 04.01.2018 року серія ЕАА № 254568 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425 гривень за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Згідно вказаної постанови 04.01.2018 року о 00.35 год. він, знаходячись по вул. Пилипа Орлика, 92А в Центральному районі м. Маріуполя, керуючи транспортним засобом ТІВА державний номерний знак НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту при початку руху, а також в автомобілі, обладнаному пасивними засобами безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, тобто було порушено п. 9.2.а (Порушення попереджувальних сигналів при початку руху) та п. 2.3.в Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. З постановою він не згоден, вважає її неправомірною та такою, що не відповідає обставинам справи та нормам адміністративного права. Вказує, що 04.01.2018 року о 00.35 год. він знаходився в автомобілі ТІВА, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, що стояв без руху біля зупинки громадського транспорту за перехрестям вулиць ОСОБА_3 та 9-ї Авіадивізії у напрямку проспекту Будівельників в м. Маріуполі. Через декілька хвилин, позаду його автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли двоє поліцейських та підійшли до його транспортного засобу і попросили предявити документи, він вийшов з автомобіля, надав їм посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Працівники патрульної поліції зробили зауваження і попросили відїхати від зупинки громадського транспорту на декілька метрів вперед, що він зробив та відїхав декілька метрів від зупинки. Патрульний автомобіль відразу рушив за ним і знов інспектори його зупинили. Він вийшов з автомобіля, на їх вимогу надав посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс. Один з інспекторів вказав, що він, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту при початку руху, а також не був пристебнутий ременем безпеки. Інспекторам він пояснив, що саме на їх вимогу рушив з місця стоянки, автомобіль рухався прямо, маневрів він ніяких не виконував, розвертатись не збирався. Але працівники поліції на його пояснення увагу не звернули та почали фіксувати адміністративне правопорушення. 04.01.2018 року в 01.53 годин він отримав постанову про накладення адміністративного стягнення. Зауважує, що процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не зясовувались, права передбачені ст. 268 КУпАП йому не розяснювались. Тому через процесуальні порушення та відсутність доказів просить суд визнати дії інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2 щодо складення відносно нього постанови серії ЕАА № 254568 від 04.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушення, передбачених ст. 122 ч.2, ч.5 ст. 121 КУпАП, неправомірними, та скасувати вказану постанову.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, при цьому додатково пояснив, що дійсно в ніч з 03.01.2018 року на 04.01.2018 року він, керуючи транспортним засобом ТІВА державний номерний знак НОМЕР_1, який тонований, зупинився по вул. Пилипа Орлика, 92А в Центральному районі м. Маріуполя, для того, щоб в аптеці придбати ліки. Вийшовши з аптеки, він побачив, що позаду його автомобіля припаркувався автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли поліцейські та повідомили йому, що його автомобіль стоїть на зупинці громадського транспорту, а тому він повинен відїхати. Після чого він сів у автомобіль, пристебнувся, включив світловий покажчик повороту та відїхав приблизно 2 метра, проте був зупинений тими ж працівниками патрульної поліції, які, підійшовши до нього, поросили у нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які він їм надав, та вони почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за те, що він керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту при початку руху, а також не був пристебнутий ременем безпеки. При цьому його процесуальні права працівниками поліції розяснені не були. Зауважив, що сигнал світловим покажчиком повороту був ним включений, про що на панелі приладів мигала відповідна лампочка, проте чому задній світловий покажчик повороту не горів він не знає. На наступний день він сам побачив, що задній лівий світловий покажчик повороту не працював, у звязку з чим він звернувся на СТО.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що приблизно в перших числах січня 2018 року він ходив до аптеки, розташованої по вул. П.Орлика в м. Маріуполя, де в аптеці побачив ОСОБА_1, проте раніш з ним знайомий не був. Вийшовши з аптеки та переходивши дорогу, він побачив, що на зупинці громадського транспорту стоїть автомобіль сірого кольору, за яким стояв автомобіль патрульної поліції, потім сірий автомобіль почав рух, при цьому в нього горів лівий передній сигнал повороту, а задній сигнал повороту не горів, через декілька метрів даний автомобіль зупинився.
Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі наступного.
Судом встановлено, що 04.01.2018 року постановою інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 серія ЕАА № 254568 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425 гривень за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 04.01.2018 року о 00.35 год. він, знаходячись по вул. Пилипа Орлика, 92А в Центральному районі м. Маріуполя, керуючи транспортним засобом ТІВА державний номерний знак НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту при початку руху, а також в автомобілі, обладнаному пасивними засобами безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, тобто було порушено п. 9.2.а (Порушення попереджувальних сигналів при початку руху) та п. 2.3.в Правил дорожнього руху.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з вимогами п. 9.2.а ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку зокрема перед початком руху і зупинкою, а згідно п. 2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Закону України «Про Національну поліцію» даний факт правопорушення було зафіксовано на відеорегістратор.
Ознайомившись з наданими доказами, а саме відеоматеріалом від 04.01.2018 року, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 порушення п. 9.2.а та п. 2.3.в Правил дорожнього руху, та відповідно відсутності в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.2, ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки на відео не зазначений факт не пристебнення ОСОБА_1 ременем безпеки та не подання ним сигналу світловим покажчиком повороту при початку руху.
Наявна несправність лампочки покажчика заднього лівого повороту не може розцінюватись судом як доказ не подання ОСОБА_1 сигналу світловим покажчиком повороту при початку руху, оскільки факт несправності лампочки покажчика заднього лівого повороту підтверджується довідкою з СТО «Shell» у м. Волноваха про виконання 04.01.2018 року на автомобілі НОМЕР_3 роботи зокрема з заміни лампочки вказівника заднього лівого повороту. Інші докази не подання сигналу світловим покажчиком повороту при початку руху відсутні, а факт включення ОСОБА_1 сигналу світловим покажчиком повороту при початку руху підтверджується показами свідка ОСОБА_4 та не спростований іншими доказами по справі.
Таким чином відповідач як субєкт владних повноважень належним чином не виконав свій обовязок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, та відповідно не спростував як пояснення самого позивача, так і пояснення допитаного в судовому засіданні свідка.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації № R (91)1 ОСОБА_5 Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши надані докази та надавши їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо визнання дій інспектора патрульної поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч.2, ч.5 ст. 121 КУпАП, неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв'язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.2, 72-77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.2, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати дії інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2 щодо складення відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕАА № 254568 від 04.01.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушення, передбачених ст. 122 ч.2, ч.5 ст. 121 КУпАП, неправомірними.
Скасувати вказану постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2 псерії ЕАА № 254568 від 04.01.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушення, передбачених ст. 122 ч.2, ч.5 ст. 121 КУпАП
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2, ч.5 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя Н.В. Хараджа