Справа № 826/13307/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2018 року № 826/13307/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик»
доХарківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішень №

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі також - позивач) з позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - відповідач або Харківське управління Офісу ВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.10.2017 року № (надалі - ППР № від 05.10.2017 року).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 22.11.2017.

В судове засідання прибули уповноважені представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та скасувати оскаржуване ППР № від 05.10.2017 року у зв'язку з тим, що доводи та висновки контролюючого органу в Акті перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив в їх задоволенні відмовити з підстав, зазначених в письмових запереченнях, адже обставини встановлені в Акті перевірки ґрунтуються на первинних документах, наданих позивачем до перевірки, в зв'язку з чим, відповідачем було виявлено низку порушень з боку позивача та винесено ППР, відповідно до якого на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції.

Судом зобов'язано відповідача надати належно посвідчений акт перевірки ТОВ «Баядера Логістик», у зв'язку з чим відкладено розгляд справи на 17.01.2018 року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зазначене судове засідання з'явились уповноважені представники сторін, у зв'язку з необхідністю надання до суду документів, які підтверджують обставину реорганізації відповідача та вирішення в подальшому питання щодо заміни відповідача судом відкладено розгляд справи на 14.03.2018 року.

В зазначене судове засідання з'явились представники сторін, які заявили клопотання про перехід до письмового провадження у розгляді даної адміністративної справи, яке долучено до матеріалів справи.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом задоволено клопотання представників сторін та ухвалено про завершення розгляду справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що в період з 27.06.2017 року по 14.09.2017 року на підставі відповідних направлень, виданих Офісом ВПП ДФС було проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Баядера Логістик» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року.

За результатами зазначеної перевірки відповідачем складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Баядера Логістик», податковий номер 35871504, тел.: податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року № 63/28-10-50-16-06/35871504 від 21.09.2017 (надалі - Акт перевірки).

Згідно вищевказаного акту перевірки відповідачем було встановлено порушення в оскаржуваній частині Акту перевірки, відповідно з якою і винесено ППР, ТОВ «Баядера Логістик» п.2.8 гл.2, п.3.5 гл. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320) із змінами та доповненнями.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 05 жовтня 2017 року про застосування штрафних санкцій на суму 2 293 477,62 грн.

ТОВ «Баядера Логістик» не оскаржувало в адміністративному порядку ані Акту перевірки, ані винесеного ППР №, не погоджуючись з приписами якого, звернулось із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі також - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абзац 1 пункту 1.1 статті 1 ПК України).

Згідно з пп. 20.1.9-20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів;

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1.2. ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно із преамбулою Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 (із змінами і доповненнями) (далі також - Положення №637) (чинне на час виникнення спірних відносин) це Положення розроблено відповідно до ст. 33 Закону України «Про Національний банк України», визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

Водночас, касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку (п.1.2 Положення №637).

Поряд із цим, відповідно до п.2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно із п. 2.9 Положення №637 готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами). Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Разом із тим, п. 2.10 Положення №637 визначено, що підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Для проведення цих виплат працівникам віддалених відокремлених підрозділів підприємств залізничного транспорту та морських портів готівка може зберігатися в їх касах понад установлений ліміт каси протягом п'яти робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Готівка, що одержана в банку на інші виплати, має видаватися підприємством своїм працівникам у той самий день. Суми готівки, що одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством до банку не пізніше наступного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту).

Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначена в переданих до каси відомостях на виплату грошей (далі - видаткова відомість додаток 1).

Крім того, п. 2.8 Положення №637 визначено, що підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.

В той же час, п. 3.1 Положення №637 встановлено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

При цьому, згідно із п. 3.4 Положення №637 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо. Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий.

В свою чергу, п. 3.5 Положення №637 передбачено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю.

Так, як вбачається з Акту перевірки від 21.09.2017 № 63/28-10-50-16-06/35871504 серед інших встановлено й порушення позивачем п. 2.8 гл. 2, п. 3.5 гл. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ 13.01.2005 року за № 40/10320 зі змінами та доповненнями.

На підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 05.10.2017 року № та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та згідно з абз. 2 ст. 1 Указу Президента від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (із змінами і доповненнями) (далі також Указ № 436/95), застосовано до позивача суму штрафних санкцій 2 293 477,62 грн.

Відповідно до абз. 1-2 статті 1 вказаного Указу № 436/95 з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами постановляю установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день;

Поряд із цим, відповідно до п. 1.2 Положення №637 касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Також, дослідивши надані позивачем до матеріалів справи копії видаткових касових ордерів та витягів з касових книг, суд зазначає, що на вказаних видаткових касових ордерах відсутні підписи одержувача грошових коштів з зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), що порушує вищезазначені вимоги діючого законодавства. Водночас, надані копії відомості на виплату грошей містять підпис особи, яка отримувала кошти, проте не зазначено одержану суму (гривень - словами, копійок - цифрами) (п. 3.5 Положення №637).

Крім того, слід вказати й на те, що більшість наданих до матеріалів адміністративного позову копій видаткових касових ордерів містить суперечливі дані щодо суми, яку погоджено керівником для видачі, та суми, зазначеної для одержання. А саме, видатковий касовий ордер №31 від 05.01.2016 року містить погоджену суму 50 000,00 грн. для видачі ОСОБА_1 підзвіт на господарські потреби, а в графі одержав зазначено суму 150 000,00 грн., у витязі косової книги лист 2 зазначено суму 50 000,00 грн. (а.с. 96-97, т.1). Аналогічну невідповідність виявлено у видаткових касових ордерах від 08.01.2016 року №59, від 11.01.2016 року №100, від 15.01.2016 року №196, 16.01.2016 року №201, від 18.01.2016 року №228, від 21.01.2016 року №316, від 22.01.2016 року №326, від 23.01.2016 року №339, від 25.01.2016 року №377, від 26.01.2016 року №409, від 27.01.2016 року №428, від 06.02.2016 року №640, від 09.02.2016 року №696, від 10.02.2016 року №701, від 11.02.2016 року №740, від 12.02.2016 року №748, від 15.02.2016 року №793, від 16.02.2016 року №823, від 17.02.2016 року №843, від 09.03.2016 року №№1172, 1175 (а.с. 98-151, т. 1).

Між тим, позивачем для підтвердження факту отримання грошових коштів з каси ТОВ "Баядера Логістик" надано до адміністративної справи копії Заяв у друкованому вигляді, на ім'я директора позивача, заяви датовано 01.09.2017 року, про отримання особами (зазначено тільки прізвище, ім'я, по-батькові) грошових коштів відповідно до видаткових ордерів (зазначено дату, номер видаткового касового ордера та отриману суму). Проте, на заявах відсутні, як резолюція керівника так і відмітка реєстрації посадовою особою ТОВ «Баядера Логістик» таких заяв, що підтверджувало б їх прийняття Товариством та обліку.

Разом з тим, суд також враховує, що відповідно до п. 3.4 Положення №637 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Позивачем до матеріалів адміністративної справи долучено як видаткові касові ордери, які не містять підпису одержувачів та оформлені з порушенням вказаного Положення №637, так і відомість на виплату грошей, які, на думку позивача, підтверджують видачу готівки з каси та отримання саме цими особами, оскільки містять необхідні реквізити, зокрема, підпис одержувача. Проте, позивачем суду не обґрунтовано оформлення, всупереч вимогам Положення №637, двох видів документів для видачі однієї і тієї ж суми одній і тій же особі.

В акті перевірки вказано, що ліміти залишку готівки в касах підприємства в перевіряємому періоді на ТОВ «Баядера Логістик» встановлювались згідно з наказами по підприємству від 23.01.2014 року № 14, від 13.10.2015 року № 11, від 01.04.2016 року № 6, від 15.04.2016 року № 8, від 30.04.2016 року № 10 та відповідач, посилаючись на наказ № 11, встановив, що на структурному підрозділі в м. Києві за період з 13.10.2015 року по 01.04.2016 року підприємством встановлено ліміт у розмірі 380 000,00 грн.

До матеріалів справи позивачем надано копію Наказу № 1 від 05.01.2016 року, в якому зазначено, що ліміт залишку готівкових коштів у касі в м. Києві становить 450 000,00 грн., але слід зауважити, що під час перевірки посадовими особами позивача не попереджено представників податкового органу про наявність вказаного Наказу та до перевірки його не надано.

На підтвердження реєстрації вказаного наказу № 1 позивачем надано витяг з електронного реєстру Журналу реєстрації наказів по ТОВ «Баядера Логістик» за 2016 рік.

Відповідно до статті 16 розділу I Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 року № 578/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 квітня 2012 року за № 571/20884, (із змінами і доповненнями) (далі також - Перелік) накази щодо основної діяльності повинні зберігатися до ліквідації підприємства. Однак, у зв'язку з тим, що строки зберігання Наказів приватних підприємств не регулюються жодними нормами, то вважається, що останні керуються тими ж нормами, що встановлені і для державних установ та організацій.

Журнали реєстрації наказів щодо основної діяльності теж зберігаються постійно, як і відповідні справи з наказами.

Відповідно до пункту 1 розділу I глави I Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2014 року № 1886/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2014 р. за № 1421/26198, (далі також - Порядок) цей Порядок встановлює загальні вимоги щодо впровадження електронного документообігу із застосуванням електронного цифрового підпису, організації роботи з електронними документами у діловодстві в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності (далі - установа) та щодо їх підготовки до передавання на архівне зберігання.

Установи зобов'язані створювати документи постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання у двох формах: паперовій, електронній (пункт 4 розділу I глави I Порядку).

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що й журнал реєстрації наказів по господарській діяльності підприємства повинен вестися в двох формах: електронній та паперовій.

Пунктом 1 розділу I Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181, (далі також - Правила) визначено, що ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов'язковим для виконання всіма установами.

Слід зазначити, що позивачем надано лише електронний витяг з такого журналу (копію), але і цей журнал реєстрації не відповідає нормам, встановленим до ведення первинних документів підприємства, що затверджені Правилами, відтак, у суду немає можливості переконатись, що наказ від 05.01.2016 року № 1, вказаний в наданому позивачем витязі з Журналу реєстрації Наказів по ТОВ «Баядера Логістик», було дійсно складено 05.01.2016 року та на час перевірки він існував.

Також, у вказаному Журналі відсутні обов'язкові поля для заповнення ПІБ особи, яка видала наказ, ПІБ особи, яка ознайомилась або отримала його на виконання та поле з назвою «Примітки».

Зважаючи на вказане, суд критично оцінює та не приймає зазначений доказ, що підтверджує реальне існування наказу від 05.01.2016 року № 1.

Копії Журналу реєстрації наказів по ТОВ «Баядера Логістик» за 2016 рік в паперовій формі, з якого б вбачались написи на обкладинці, пронумеровані аркуші, місце де прошиті аркуші та печатка і підпис керівника, які б засвідчували кількість документів зареєстрованих в такому Журналі та кількість аркушів самого журналу, позивачем до матеріалів справи не надано, що унеможливлює суд переконатись в тому, що такий наказ від 05.01.2016 року існував та був виданий дійсно 05.01.2016 року.

Також, в матеріалах справи містяться Акти про відмову надавати витребувані документи під час проведення перевірки посадовими особами позивача, що також свідчить про порушення посадовими особами позивача чинних вимог статті 85 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем доведено правомірність висновків щодо перевищення Позивачем ліміту залишку готівки в касі, в той час, як Позивачем не підтверджено правомірності здійснення касових операцій із додержанням норм законодавства, позаяк факт видачі працівникам ТОВ «Баядера Логістик» та отримання останніми готівки з каси не підтверджується належними чином складеними касовими документами, а тому вбачаються підстави для застосування податковим органом штрафних санкцій за таких обставин та правомірного прийняття податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2017 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2017 року.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», 02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, буд. 42, ;

Відповідач: Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС, 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, .

Суддя Л.О. Маруліна