Справа № 826/7080/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7080/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2018 року, суддя Амельохін В.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" про визнання протиправними дій та скасування рішення від 30.09.2015 року № 24891656,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", в якому просило:

- визнати неправомірними дій державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої Алли Михайлівни щодо проведення державної реєстрації обтяження іпотекою квартири, загальною площею (кв.м): 52.5, житловою площею (кв.м): 29.5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", за реєстраційним номером в Державному реєстрі іпотек № 11396342;

- скасувати рішення вказаного нотаріуса про державну реєстрацію обтяження іпотекою зазначеної квартири на користь ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс", індексний номер: 24891656 від 30.09.2015 року 11:50:34.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким резолютивну частину викласти у наступній редакції: визнати неправомірними дії державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої Алли Михайлівни щодо проведення державної реєстрації обтяження, індексний номер: 24890300 від 30.09.2015 року 11:34:09 год., забороною на нерухоме майно квартири, загальною площею (кв.м): 52.5, житловою площею (кв.м): 29.5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», за реєстраційним номером в Державному реєстрі № 11396312; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24891656 від 30.09.2015 року, яким припинено обтяження, індексний номер: 24890300 від 30.09.2015 року 11:34:09 год., забороною на нерухоме майно квартиру, загальною площею (кв.м): 52.5, житловою площею (кв.м): 29.5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс», за реєстраційним номером в Державному реєстрі № 1396312.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.08.2008 року між ВАТ "Сведбанк" (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір № 2619/0808/71-074, за умовами якого Банк має право надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 145 300,00 доларів США на строк по 11.08.2034 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Кредит надається Позичальнику лише після: надання документу, що підтверджує здійснення оплати не менше ніж 10% вартості об'єкта нерухомості відповідно до укладеного Позичальником договору купівлі-продажу, зазначеного у п. 1.4 цього Договору; виконання Позичальником умов п. 3.10, п. 3.11 цього Договору; укладання іпотечного договору про іпотеку об'єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.4 цього Договору.

Відповідно до п. 1.4 даного Договору кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між Позичальником та ОСОБА_5 з метою придбання квартири АДРЕСА_1

11.08.2008 року між ВАТ "Сведбанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 2619/0808/71-074-Z/1 (далі - Іпотечний договір), за умовами якого забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 2619/0808/71-074 від 11.08.2008 року.

Згідно п. 2 Іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобов'язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру під номером АДРЕСА_1 Предмет іпотеки належить Іподекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. 11.08.2008 року за реєстром №1579 та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 11.08.2008 року.

Відповідно п. 12.3 Іпотечного договору згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору.

Підпунктом 12.3.1 Іпотечного договору визначено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої цьому підпункті п. 12.3 Договору, договір про задовлення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателем на предмет іпотеки.

30.09.2015 року, як зазначено позивачем у позовній заяві, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною здійснено обтяження іпотекою квартири, загальною площею (кв.м): 52.5, житловою площею (кв.м): 29.5, розташовану за адресою: . Київ, АДРЕСА_2 на користь ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", що оформлено рішенням в Державному реєстрі іпотек, індексний номер: 24891656 від 30.09.2015 року 11:50:34, запис про право власності: 11396342.

Саме зазначені обставини на думку позивача стали підставою для звернення до суду з даним позовом захистом прв та інтерерсів..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами суду першої інстнації з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 06 травня 2010 року, а отже кодегія суддів застосовує Кодекс адміністративного судочинства у редакції на час звернення до суду, а також керується Кодексом адміністративного судочинства, який чинний на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 4 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС ( України (у редакції на час звернення до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Вищезазначені доводи повністю узгоджуються з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України у редакції від 03.10.2017 року, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції спірні правовідносини виникли між учасниками справи, в основному між позивачем та третьою особою у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань по кредитному договору, укладеному між позивачем та ВАТ «Сведбанк», реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція у подібних справах висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 815/6956/15 від 17 квітня 2018 року, у постанові №826/14433/16 (К/9901/7474/18) від 28 березня 2018 року.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується питання невиконання договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_3, є цивільно-правовим і не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 238 КАС України (ст. 319 КАС).

За змістом п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 238, 241, 242, 243, 287, 308, 310, 315, 319, 321, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" про визнання протиправними дій та скасування рішення від 30.09.2015 року № 24891656 закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 27 червня 2018 року.