Справа № 821/411/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/411/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В. Час і місце ухвалення: 14:57год., м. Херсон Дата складання повного тексту: 26.03.2018р.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 митниці ДФС (замінено на правонаступника Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі) на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства «НАСА» до ОСОБА_2 митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2018 року приватне підприємство «НАСА» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000007/2 від 22 січня 2018 року.

Позов обґрунтовувало тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару прийнято відповідачем з порушенням вимог ст.ст. 54, 55 Митного кодексу України, оскільки графа 33 спірного рішення не містить жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності, як це передбачено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та переліку додаткових складових до ціни договору».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.03.2018р. позов задоволено. Визнано протиправним на скасовано рішення ОСОБА_2 митниці ДФС №UA508070/2018/000007/2 від 22 січня 2018 року про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 20.03.2018р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову приватного підприємства «НАСА».

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам митного органу, що за умовами контракту №CH-UA-17/05/07 від 07.05.2017р., укладеного ПП «НАСА» з компанією JIEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD., витрати на страхування та транспортування товару не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар, а також не були заявлені декларантом як складова митної вартості. У звязку з цим, ОСОБА_2 митниця ДФС дійшла обґрунтованого висновку, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості.

Також, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що перевіркою додатково поданих ПП «НАСА» документів було встановлено наявність у них розбіжностей, зокрема: в додатково наданій митній декларації країни відправлення №46221580 від 06.12.2017р. наявне посилання на коносамент №ЕА3, інформація щодо якого відсутня в інших поданих разом з митною декларацією та додатково поданих документах.

ПП «НАСА» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 митниці ДФС, в якому зазначило, що обставинам, зазначеним в апеляційній скарзі, судом першої інстанції надано належну правову оцінку. Позивач просить апеляційну скаргу митного органу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. замінено відповідача ОСОБА_2 митницю ДФС на правонаступника - Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2017 року між ПП «НАСА», як Покупцем, та компанією IEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD, як Продавцем, укладено контракт №CH-UA-17/05/07, за умовами якого Продавець зобов'язується на умовах CIF Chornomorsk (Україна) продати, а Покупець оплатити та прийняти «Товар» - мебельна фурнітура, труба, ноги металеві в номенклатурі, в кількості і по ціні згідно супровідних документів.

Відповідно до умов вказаного контракту та специфікації №4 від 05 грудня 2017 року, ПП «НАСА» отримало товар «Петлі мебельні накладні, петлі мебельні напівнакладні, петлі мебельні внутрішні» на загальну суму 21339,00 дол. США.

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом, позивачем до сектору митного оформлення митного поста «Херсон Центральний» ОСОБА_2 митниці ДФС України, 22 січня 2018 року було подано митну декларацію №UA508070/2018/000066, відповідно до якої митну вартість товару визначено підприємством за ціною контракту 21339,00 доларів США.

Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: пакувальний лист б/н від 05.12.2017р., рахунок фактура (інвойс) №051217 від 05.12.2017р.; коносамент №D від 12.12.2017р.; автотранспортна накладна №188 від 21.01.2018р.; декларація про походження товару; зовнішньоекономічний договір (контракт) №CH-UA-17/05/07 від 07.05.2017р.; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №4 від 05.12.2017р.; договір про надання послуг митного брокера.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками виявлено ризики, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України.

Зокрема, за результатами перевірки змісту контракту №CH-UA-17/05/07 від 07 травня 2017 року відповідачем встановлено, що згідно пункту 3.1 контракту поставка товару здійснюється на умовах CIF Chornomorsk (Україна). В положеннях Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс - 2010) зазначено, що умови поставки CIF «вартість, страхування, фрахт» застосовується для морського або внутрішнього водного транспорту та означає, що продавець здійснив поставку товару на борт судна або забезпечив надання товару, що вже поставлений таким чином і зобов'язаний укласти контракт (договір) перевезення й оплатити витрати на перевезення, необхідні для поставки товару до названого місця та за власний рахунок застрахувати вантаж з мінімальним покриттям. В пункті 4.2 цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування повинні включатися до вартості товару.

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи надані ПП «НАСА» для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості товару.

У звязку з цим, відповідачем, на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України запропоновано ПП «НАСА» надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Декларанта повідомлено, що згідно п.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу Митниці позивачем додатково були надані наступні документи: прайс - лист від постачальника (продавця); комерційна пропозиція фірми IEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD; копія митної декларації країни відправлення.

22.01.2018р. ОСОБА_2 митницею ДФС України прийнято рішення №UA508070/2018/000007/2 про коригування митної вартості товарів, яким не визнано заявлену підприємством митну вартість товару, відкореговано її за резервним методом та встановлено, що митна вартість товару склала 34979,00 дол. США.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ПП «НАСА» звернулося з позовом до суду про його скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги підприємства, дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості за відсутністю обґрунтованих підстав вважати, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів є неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у звязку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 Митного кодексу України (далі МК України), митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст.50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюсельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що, за висновками Митниці, подані ПП «НАСА» до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зокрема, в п.33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000007/2 від 22 січня 2018 року зазначено, що згідно пункту 3.1 поданого до митного оформлення контракту №CH-UA-17/05/17 поставка товару здійснюється на умовах CIF, проте в пункті 4.2 цього ж контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару.

Тобто, за висновками митного органу, згідно наданого контракту витрати на страхування та транспортування не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар та не були заявлені декларантом, як складова митної вартості.

На вказану обставину посилається і апелянт в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких посилань відповідача, оскільки заявлення декларантом витрат на страхування та транспортування до складових митної вартості може мати місце лише у випадку, якщо такі витрати не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов'язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обовязок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обовязок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А3, Б3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).

Матеріалами справи підтверджено та митним органом не заперечується, що поставка товару відбулася на умовах CIF Chornomorsk (Україна), що відповідає умовам п.3.1 контракту №CH-UA-17/05/07 від 07.05.2017р., укладеного ПП «НАСА» з компанією JIEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD. Таким чином, витрати на страхування та транспортування вже включено до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар.

Необумовлення входження даних витрат до загальної суми контракту (ціни товару) в пункті 4.2 контракту №CH-UA-17/05/07 від 07.05.2017р. протилежного не доводить, оскільки сторони контракту, узгодивши умови поставки товару згідно з офіційними правилами Інкотермс 2010, тим самим встановили, що відповідні витрати входять до ціни товару.

Про те, що неподання до митного оформлення страхових документів на умовах поставки CIF не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості за умови, якщо страхові витрати несе продавець, зазначено і в постановах Верховного Суду від 20.02.2018р. по справі К/9901/13113/18 (№826/997/16) та від 20.02.2018р. по справі К/9901/4427/17 (№826/8799/16).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 митниця ДФС посилається на те, що однією із обставин, що викликають сумніви у достовірності та обєктивності заявленого числового значення митної вартості, є той факт, що перевіркою додатково поданих ПП «НАСА» документів було встановлено наявність у них розбіжностей, зокрема: в додатково наданій митній декларації країни відправлення №46221580 від 06.12.2017р. наявне посилання на коносамент №ЕА3, інформація щодо якого відсутня в інших поданих разом з митною декларацією та додатково поданих документах.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надавав правову оцінку таким доводам ОСОБА_2 митниці ДФС, зазначивши, що відповідні обставини не слугували підставою (чи однією з підстав) для прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки наведення відповідачем під час судового розгляду нових розбіжностей, які не зазначались останнім при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суперечить принципу верховенства права в частині забезпечення правової передбачуваності та правової визначеності, та не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.

Положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598, чітко встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.

Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобовязаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.

Повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав неприйняття заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішенні про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій ПП «НАСА» митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.

Із положення, закріпленого у ч.1 ст.2 КАС України, випливає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. При цьому, адміністративний суд не призначений для виконання функцій субєктів владних повноважень у випадках, коли ці субєкти з якихось причин не виконали покладені на них функції.

Згідно пункту 27 висновків Постанови Пленуму ВАСУ №2 від 13.03.2017р. дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів та зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість органів доходів та зборів, а тому суперечить частині 1 статті 2 КАС України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад. Суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна правова висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. по справі К/9901/6239/18 (815/469/15).

Конституційний Суд України в мотивувальні частині Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його обсяг та зміст ними буде реалізовано.

На підставі викладеного, колегія суддів також не вбачає підстав надання правової оцінки «розбіжностям», які не зазначено ОСОБА_2 митницею ДФС у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, колегія суддів встановила, що з них вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовуються доводи апелянта про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішення митного органу у неприйнятті митної декларації і відмові митного оформлення товарів та коригування їх митної вартості.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 митницею ДФС, як субєктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обовязок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, не доведено, які відомості в зовнішньоекономічному контракті, інвойсі та інших наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення за шостим методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростовано те, що надані позивачем митному органу документи були достатніми для визначення митної вартості товарів за ціною договору.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду від 20.03.2018 року відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

При відкритті провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 митниці ДФС на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року відстрочено апелянту сплату судового збору в сумі 2643 грн. до ухвалення судового рішення.

Враховуючи те, що апелянт не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, при зверненні до суду з апеляційною скаргою судовий збір ним не сплачений, тому з ОСОБА_2 митниці ДФС належить стягнути судовий збір у розмірі 2643 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 митниці ДФС (замінено на правонаступника Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі) залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) на користь Державної судової адміністрації України (рахунок №0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 червня 2018 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1