Справа № 821/665/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/665/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши у спрощеному провадженні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною та зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі по тексту - відповідач або ГУНП в Херсонській області) про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною та зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та національній поліції України. Наказом ГУНП в Херсонській області від 30.07.2016 ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Підставою для видання вказаного наказу стало свідоцтво про хворобу від 20.07.2016 № 175 р/нс, відповідно до якого захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції та непридатності до служби в поліції.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.07.2016 позивачу встановлено II групу інвалідності, захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованому від 28.07.2016 р. визначено 70% втрати працездатності.

Позивач звернувся до ГУНП в Херсонській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням II групи інвалідності. Листом ГУНП в Херсонській області від 04.12.2017 позивача повідомлено про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що інвалідність настала до моменту звільнення.

Вказану відмову позивач вважає протиправною у зв'язку з тим, що законодавством передбачено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач недоліки усунув.

Ухвалою суду від 10 травня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

30 травня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 наказом ГУНП в Херсонській області від 27.07.2016 № 125 о/с звільнений зі служби в поліції з 30.07.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", при цьому, відповідно до довідки до акту МСЕК від 28.07.2016 №004068, інвалідність ОСОБА_1 визначено 28.07.2016, тобто не в межах періоду, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

На підставі вказаного в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

06 червня 2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

12 червня 2018 року представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Ухвалою від 12 червня 2018 року, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: з 1984 року до 07.11.2015 р. ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ. З 07.11.2015 р. по 30.07.2016 р. позивач проходив службу в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 27.07.2016 № 125 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

В ході розгляду справи встановлено, що випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА №283847 від 28.07.2016 ОСОБА_2 встановлено II групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції (а.с. 10).

Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованому від 28.07.2016 визначено 70% втрати працездатності, захворювання так, пов'язане з проходженням служби в поліції (а.с. 9).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Херсонській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Висновком відповідача про призначення одноразової грошової допомоги на суму 144000,00 грн. від 19.10.2016 р. відмовлено у її призначенні.

Листом ГУНП в Херсонській області від 04.12.2017 № 1158/04/10-2017 позивачу повідомлено, що у виплаті одноразової грошової допомоги відмовлено у зв'язку з тим, що термін визначення інвалідності становить шість місяців після звільнення. Однак, позивач набув статусу інвалідності до моменту звільнення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне: 02 липня 2015 р. прийнято ЗУ "Про національну поліцію" №580-VІІ (далі по тексту Закон України №580-VІІ).

Згідно п.5 р.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Пунктом 15 р.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами ст.23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Пунктом 3 Порядку № 850 встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Згідно п. 7, 9 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (по тексту рішення - в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом "б" пункту 4 частини 1 статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров'я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 100 Закону України №580-VІІ).

Відповідно ч. 6 ст. 100 Закону України №580-VІІ, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі по тексту - Порядок та умови) яким визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (абз. 2 п. 1 розділу 2 Порядку та умов).

В матеріалах справи наявна довідка медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА № 004068, позивачу встановлено захворювання, пов'язане з проходженням служби 28 липня 2016 року.

Пунктами 2,3 розділу 3 Порядку та умов, посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до п. 5 розділу 2 Порядку та умов встановлено, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа:

1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктами 1, 2 розділу 4 Порядку та умов встановлено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту поліцейського, який втратив працездатність.

Отже, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2, відповідно до висновку медико - соціальної експертної комісії, який є чинним та не скасованим, отримав другу групу інвалідності у зв'язку із захворюванням пов'язаним із проходженням служби та втратив 70 % професійної працездатності, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно до вимог законодавства. Таке право він отримав з дати встановлення втрати працездатності, тобто, з 28.07.2016 р.

Суд зазначає, що скільки останнім місцем служби позивача був Каховський відділ поліції ГУНП, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно пункту 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року № 127/8696/17.

Щодо посилання відповідача, що ОСОБА_2 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність визначено під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення суд зазначає, що вважає його помилковим, оскільки медико - соціальною експертною комісією встановлено, що захворювання пов'язане з проходженням служби, що є підставою для призначення вказаної допомоги, оскільки відповідно до п. 15 р.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто, як було передбачено Законом України "Про міліцію" та Порядком № 850.

Зважаючи на вказане, суд приходить о висновку про протиправність дій Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо відмови у призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, суд не погоджується з посиланням відповідача, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" суд зазначає, що відповідно до ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для належного відновлення прав позивача, необхідно зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки" (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій та бездіяльності.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (74900, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73003, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, ) про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною та зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо відмови у призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію".

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі визначеному пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.3