Справа № 821/1846/15-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

Київ

справа №821/1846/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9461/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року

у справі № 821/1846/15-а за позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2015 року Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - позивач, ДПІ у м. Херсоні) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про стягнення податкової заборгованості з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 33 584,29 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду 8 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, адміністративний позов задоволений, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) в доход місцевого бюджету податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 33 584,29 грн. (Тридцять три тисячі п'ятсот вісімдесят чотири гривні 29 коп.).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник відповідача звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду 8 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги представник посилався на те, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, що порушило його право на захист передбачений Конституцією України та порушило його процесуальні права щодо надання доказів, які свідчать про необґрунтованість позову. Крім того, відповідач не був повідомлений про існування боргу, оскільки вимога про сплату податкового боргу йому не направлялась.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2018 року касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, спірним питанням касаційної скарги є перевірка судом касаційної інстанції: 1) правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права в частині повідомлення позивача про розгляд справи в суді першої інстанції; 2) норм матеріального права судами першої і апеляційної інстанції в частині дослідження питання про направлення позивачу податкової вимоги про сплату податкового боргу.

З приводу доводів відповідача про неповідомлення його про розгляд справи в суді першої інстанції суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року призначено судове засідання на 8 липня 2015 року на 11 год. (арк. справи 1), вказана ухвала суду надіслана секретарем судового засідання відповідачу за наступною адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 29).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довіреності, вказана адреса є місцем реєстрації відповідача. До того ж, ця адреса зазначена як в позові (податковою інспекцією), так і в касаційній скарзі самим представником відповідача.

24.06.2015 року на адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» (арк. справи 30-33).

В судове засідання 08 липня 2015 року ФОП ОСОБА_1 не з'явився.

Згідно ч.11 ст. 35 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, оскільки норма КАС України прямо передбачає, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Отже відповідач був належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Тому суд правомірно розглянув справу в порядку письмового провадження, тим самим жодним чином не порушив вимоги КАС України в частині процесу повідомлення сторони про дату засідання, та розгляд справи в порядку письмового провадження, що спростовує довід касаційної скарги про неповідомлення судом відповідача про розгляд справи та порушення його права на участь в судовому засіданні.

Щодо не направлення відповідачу податкової вимоги про сплату боргу суд зазначає наступне.

Відповідно п.59.1, п.59.4, п.59.5 ст. 59 ПК України, платник податків який не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, а також не є спірним питанням між сторонами, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП, виданого Виконавчим комітетом Херсонської міської ради від 01.12.2003 р. №7035. Взято на податковий облік в ДПІ у м. Херсоні від 01.12.2003 р. №20200.

У зв'язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 податкового боргу з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, контролюючим органом застосовувались заходи стягнення, та згідно статті 59 Податкового кодексу України, 10 січня 2013 року направлена на адресу ФОП ОСОБА_1 податкова вимога № 6 від 04 січня 2013 року на суму 22 203,12 грн, яка 12 січня 2013 року отримана особисто ОСОБА_1 (арк. справи 6).

Вказана сума боргу не сплачена.

При цьому, починаючи з 20.03.2015 року податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 33 584,29 грн, виник за рахунок:

-несплати відповідачем узгоджених податкових зобов'язань, які нараховані відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 р. № на суму 158 943,74 грн (з врахуванням постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року по справі № 821/3742/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, якою зменшено грошове зобов'язання по ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на суму 98 646,79 грн. та за штрафними санкціями на суму 24 661,70 грн).

Ухвалою ВАС України від 26.02.2015 року у відкритті касаційного провадження по справі № 821/3742/13-а відмовлено. З огляду на положення КАС України, постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року по справі № 821/3742/13-а, якою встановлено, що загальна сума боргу з ПДФО, після судового оскарження (35 635, 25 грн.) з урахуванням часткової переплати у сумі 2 050, 96 грн., (арк. справи 25) складає 33 584, 29 грн. набрала законної сили 26.02.2015 року.

Заборгованість відповідача в сумі 33 584,29 грн. підтверджується: розрахунком виникнення податкового боргу; витягом з картки особового рахунку.

З огляду на викладене, з врахуванням вимог статті 59 ПК України, у зв'язку з тим, що

після направлення (вручення) платнику податкової вимоги, сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не повинна вручатись (надсилатись) платнику, що спростовує доводи відповідача про необізнаність відповідача про суму податкового боргу внаслідок не направлення останньому податкової вимоги.

Жодних доказів погашення боргу відповідачем суду не надано. Сума заборгованості не є спірним питанням касаційної скарги.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, та вчиненні процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі № 821/1846/15-а, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі № 821/1846/15-а, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко