Справа № П/811/218/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" червня 2018 р. справа № П/811/218/18
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 р. (суддя Кармазина Т.М., м. Кропивницький)

у справі № П/811/218/18

за позовом ОСОБА_1

до державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_2,

третя особа - Приватне підприємство "Агрофірма "Панчеве",

про скасування рішення державного реєстратора, -

встановив:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 39140898 від 09.01.2018 р. держаного реєстратора Созонівської сільської ради, Кіровоградського району, Кіровоградської області ОСОБА_2.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що 23.10.2003 р. між ПП "Агрофірма "Панчеве" та позивачем був укладений договір оренди землі (далі - договір), що посвідчений ОСОБА_3 - державним нотаріусом Новомирогородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за №2015.

Після закінчення договору, в 2013 р. позивач передав в оренду власну земельну ділянку іншому орендареві - ФГ "ОСОБА_4Б.", про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був зроблений відповідний запис.

Рішенням Новомиргородського районного суду від 01.02.2017 р. позовну заяву ПП "Агрофірма "Панчеве" було задоволено частково, а саме: визнано недійсними договір оренди землі між ФГ "ОСОБА_4Б." та позивачем, визнано поновленим договір оренди між ПП "Агрофірма "Панчеве" та позивачем, у визнані укладеною додаткової угоди між ПП "Агрофірма "Панчеве" та позивачем відмовлено, в зв'язку з тим, що не було досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, а саме орендної плати та можливості передавати право оренди земельної ділянки до статутного фонду або в заставу. Тобто, договір визнано поновленим, а не укладеним. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.04.2017 р. рішення Новомиргородського районного суду від 01.02.2017р. залишено без змін.

Змістом ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди землі на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі, а ч.5 ст. 6 визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Частиною 6 та частиною 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" чітко визначено дії орендаря та орендодавця під час поновлення договору, а саме: при поновленні договору оренди землі укладається додаткова угода про його поновлення між попереднім орендарем та власником земельної ділянки в обовязковому порядку, яка підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрацій права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" разом із заявою про реєстрацію речового права заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав - у цій справі це укладена додаткова угода про поновлення договору оренди землі.

П. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачена державна реєстрація права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

В жодному рішенні суду, які були вказані, як підстави виникнення іншого речового права, не вказано щодо визнання за ПП "Агрофірма "Панчеве" права оренди земельної ділянки, а в рішенні Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2017р. №395/543/17 та в ухвалі Апеляційного суду Кіровоградської області від 07.11.2017 р. №395/543/17 йдеться мова про визнання недійсним договору оренди землі між позивачем та ФГ "Аграрник-2007".

Зазначає, що з 11.09.2003 р. та до моменту подання позовної заяви жодного договору оренди землі або будь яких додаткових угод з ПП "Агрофірма "Панчеве" позивачем не підписувались і право на підписання таких документів позивачем нікому не передавались.

Судом не було враховано, що відповідно до вказаних норм чинного законодавства України державна реєстрація речових прав здійснюється на підставі документу, який є укладеним, а не поновленим.

В своєму рішенні суд першої інстанції вказує, що рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2017 р. поновлено дію договору оренди №2015 від 23.10.2003 р. на умовах, які існували на дату його укладення. Проте, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2017 р. не містить таких умов, а ПП "Агрофірма "Панчеве" зверталось з позовом про визнання договору оренди поновленим, визнання додаткової угоди укладеною, а не з позовом про визнання поновленим договору оренди землі на тих самих умовах, які існували на дату його підписання.

У визнанні додаткової угоди укладеною було відмовлено, а відповідно до чинного законодавства України додаткова угода про поновлення договору є основним документом, на підставі якого виникає та реєструється в державному реєстрі речових прав право оренди земельної ділянки.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки №120, площею 5,9247 га, кадастровий номер :02:000:0120, розташованої на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, на підставі державного акту про право власності на землю серії Р2 № 475367, виданого 29.08.2002 р. Новомиргородською районною державною адміністрацією, що підтверджується інформаційною довідкою №110742830 від 16.01.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна земельної ділянки (а.с.8-9).

23.10.2003 року позивачем (Орендодавець) укладено з ПП "Агрофірма "Панчеве" (Орендар) договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку №120, площею 5,93 га, кадастровий номер :02:000:0120, розташовану на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с.50-51).

21.11.2013 позивачем (Орендодавець) укладено з фермерським господарством "ОСОБА_4Б." (Орендар) договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду зазначену земельну ділянку.

Крім того, 21.04.2017 позивачем (Орендодавець) укладено з фермерським господарством "Аграрник - 2007" (Орендар) договір оренди землі, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду ту ж саму земельну ділянку.

01.02.2017 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області прийнято рішення по справі № 395/966/16-ц за позовом ПП "Агрофірма "Панчеве" до ФГ "ОСОБА_4Б.", ОСОБА_1, яким позовну заяву задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 21.11.2013 р. земельної ділянки №120, кадастровий номер :02:000:0120, укладений між ОСОБА_1 та ФГ "Босько А.Б. ", а також визнано поновленим договір оренди землі від 23.10.2003 р., укладений між ОСОБА_1 та ПП "Агрофірма Панчеве". В іншій частині позову відмовлено (а.с.10-17).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.04.2017 рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області по справі №395/966/16-ц від 01.02.2017 р. залишено без змін (а.с.28-29).

26 вересня 2017 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області прийнято рішення по справі № 395/543/17 за позовом ПП "Агрофірма "Панчеве" до ФГ "Аграрник-2007", ОСОБА_1, яким позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий №:02:000:0120, укладений між ОСОБА_1 та ФГ "Аграрник-2007" від 21.04.2017 р. (а.с.30).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.11.2017 рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області по справі №395/543/17 від 26.09.2017 залишено без змін (а.с.31).

09.01.2018 державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_2 прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №39140898, відповідно до якого державний реєстратор, розглянувши заяву ОСОБА_5, що діє в інтересах ПП "Агрофірма "Панчеве", від 03.01.2018 №26172793, керуючись ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, вирішив провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0120, розташованої на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, за ПП "Агрофірма "Панчеве" (а.с.45).

На підставі даного рішення відповідачем внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право оренди зазначеної земельної ділянки за ПП "Агрофірма "Панчеве", що підтверджується витягом з такого Державного реєстру №110162647 від 09.01.2018 (а.с.48-49).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки:

- підставами виникнення у ПП "Агрофірма "Панчеве" права оренди зазначеної земельної ділянки є: договір оренди № 2015 від 23.10.2003 р., рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у справі № 395/966/16-ц від 01.02.2017 р., ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 26.04.2017 р. по тій же справі, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2017 р. та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 07.11.2017 р. по справі № 395/543/17;

- рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2017 р. та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 07.11.2017 р. у справі № 395/543/17 набрали законної сили з моменту проголошення останньої - 07.11.2017 р., та з цього часу є обов'язковими і підлягають виконанню на всій території України. Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2017 р. та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 26.04.2017 р. у справі №395/966/16-ц набрали законної сили з моменту проголошення останньої - 26.04.2017 р.;

- рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2017 р. поновлено дію договору оренди № 2015 від 23.10.2003 р. на умовах, які існували на дату його укладення. До того ж, позивач, як власник земельної ділянки, не позбавлений права звернення до ПП "Агрофірма "Панчеве" з метою узгодження будь-яких додаткових умов даного договору оренди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує кожному захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В рішенні 01 лютого 2017 року у справі № 395/966/16-ц Новомиргородським районним судом Кіровоградської області встановлено, що "ПП "Агрофірма "Панчеве" згідно вимогам статті 33 Закону України "Про оренду землі" є добросовісним орендарем, який, бажаючи скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, двічі направляв відповідачу листи повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до яких було додано проект додаткової угоди; на період дії строку договору оренди земельних ділянок, належних відповідачеві ОСОБА_1, 19.09.2013 р., та після закінчення строку дії такого, 04.12.2013 р., належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельні ділянки за призначенням у власних інтересах, за що сплачувало відповідачу орендну плату, що не спростовано відповідачем".

Вказаним рішенням, зокрема визнано:

- недійсним договір оренди землі від 21 листопада 2013 р., що був укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "ОСОБА_4Б." стосовно земельної ділянки №120, площею 5,9247 га, що розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0120;

- поновленим договір оренди землі від 23 жовтня 2003 р., що був укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством "Агрофірма "Панчеве", посвідчений державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 2015, а 03.11.2003 р. вищевказаний договір було зареєстровано у Державному реєстрі земель Новомиргородською районною філією ДП "КРЦДЗК" за № 563.

Відповідно до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2017 р. у справі № 395/543/17 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0120, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Аграрник-2007" від 21.04.2017 року.

Зазначені рішення на час виникнення спірних правовідносин набрали законної сили та не були скасовані.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачена державна реєстрація права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Оскільки рішення суду від 01 лютого 2017 року у справі № 395/966/16-ц та рішення суду від 26.09.2017 р. у справі № 395/543/17 набрали законної сили, то договір оренди землі від 23 жовтня 2003 р., що був укладений між ОСОБА_1 та ПП "Агрофірма "Панчеве", є діючим.

Оскаржене рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №39140898 від 09.01.2018 р. в цьому випадку не порушує прав, свобод та інтересів позивача по справі, оскільки ґрунтується на діючому договорі оренди землі від 23 жовтня 2003 р., дію якого було поновлено в судовому порядку, що в свою чергу є підставою для реєстрації ПП "Агрофірма "Панчеве" речових прав на земельну ділянку, кадастровий №:02:000:0120.

Колегія суддів також зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача виходять за межі предмету спору у цій справі та свідчать про наявність спору між позивачем та ПП "Агрофірма "Панчеве" з приводу правовідносин, що виникли відповідно до договору оренди землі від 23 жовтня 2003 р., укладеного між позивачем та ПП "Агрофірма "Панчеве", який не може бути вирішений у цій справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що позивач не довів суду правомірність своїх вимог, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 р. у справі № П/811/218/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 25.06.2018 року.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко