Справа № 761/32701/17
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/184/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив визнати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.07.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та щодо застосування середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» неправомірними та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням наукової пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 роки відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», починаючи з 11.07.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 02.03.2005 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

11.07.2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з відповідним переліком документів. однак, рішенням від 21.07.2017 року відповідач відмовив позивач у призначенні пенсії, оскільки він вже отримує пенсію за віком.

ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив суд розглядати справу у його відсутність

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

11 липня 2017 року позивачем до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було подано заяву про призначення наукової пенсії, згідно ст. 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.07.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». оскільки згідно ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із видів пенсії за їх вибором. Оскільки пенсіонер вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону, тому в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» йому було відмовлено.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи»), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Однак, вказані вище норми регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не встановлюють право органам Пенсійного фонду України здійснювати переведення громадян з одного виду пенсії на інший в межах різних законів. В даному випадку позивач звернувся про призначення наукової пенсії вперше.

Разом з тим, згідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» встановлено, що пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, прихожу до висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», - протиправною.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» неправомірною та зобов'язання відповідача призначити наукову пенсію ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», припинивши виплату попередньо призначеної пенсії за віком.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 8, 19, 22, 58, 64, 124, 150Конституції України, ст. 23, 24 Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», ст. 10, 26, 28, 40, 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та керуючись ст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В Р І Ш Е Н Н Я:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.07.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» неправомірним.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». починаючи з 11.07.2017 року, припинивши виплату попередньо призначеної пенсії за віком.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1: 04128, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1;

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві - 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 14, .

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено: 04.06.2018 року.