Справа № 802/1432/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 червня 2018 р. Справа № 802/1432/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії

в с т а н о в и в :

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати дії ГУПФУ у Вінницькій області щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті йому щомісячного пенсійного забезпечення з 01.01.2018 року, протиправними;

- зобов'язати ГУПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії його щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат з 01.01.2018 року.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначав, що перебуває на обліку в УПФ України у м. Вінниця та з 01 грудня 1992 року отримує пенсію за працівник льотно-випробувального складу.

01.01.2018 року відповідачем було здійснено перерахунок його пенсії, згідно якого загальний розмір пенсії становить 18915,53 грн., в той час як розмір пенсії до виплати становив 13730 грн. Тобто відповідачем було обмежено розмір його пенсії.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, що стало підставою для його звернення до суду з цим позовом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що згідно «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI, положення Закону, що встановлювали обмеження на максимальний розмір пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Посилаючись на те, що пенсію йому призначено в 1992 року, тобто до набрання чинності Закону № 3668-VI, позивач вважає дії відповідача щодо застосування до нього положень Закону № 3668-VI неправомірними.

З огляду на наведене, позивач вважає, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Отже відповідач, всупереч конституційним принципам надав зворотної сили в часі законодавчій нормі щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 30.05.2018 року, про що свідчить розписка про вручення (а.с.31).

Станом на 19.06.2018 року відзив на позовну заяву до суду не надходив.

В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини та обґрунтування, наведені в позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугу років з 1992 року.

Відповідно до Довідки УПФ України в м. Вінниці №894 від 14.03.2018 року з 01.01.2018 року щомісячний розмір пенсії (січень, лютий, березень 2018 року) ОСОБА_1 складає 13730 грн.

В той час як, згідно інформаційної довідки УПФ України у м. Вінниці розмір пенсії позивача з 01.01.2018 року складає 18465,41 грн. В цій же довідці вказано, що максимальний розмір пенсії становить 13730 грн., тобто сума розміру отримуваної пенсії позивачем.

Не погодившись з таким обмеженням розміру пенсії ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою.

Листом № 428/Г від 02.04.2018 року ГУ ПФУ України у Вінницькій області повідомило позивача, що чинним законодавством передбачено обмеження максимальної пенсійної виплати (не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). В зв'язку з чим, виплата пенсії з 01.01.2018 року позивачу проводиться в максимальному розмірі визначеному діючим законодавством, тобто 13730 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина четверта статті 159 КАС України вказує, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Під час розгляду справи судом встановлено та зазначається наступне. Так, в своєму листі № 428/Г від 02.04.2018 року відповідач вказуючи про існування певного обмеження максимального розміру пенсії, не наводить, який саме нормативно-правовий документ встановив таке обмеження. Крім того, відповідач відзиву на позовну заяву до суду також не надав. В свою чергу, в судому засіданні, під час вирішення справи в суді, представник відповідача також не зміг навести конкретні норми чинного законодавства, що встановлюють обмеження максимальної пенсійної виплати.

З огляду на що, з урахуванням завдання адміністративного судочинства та покладеного на відповідача обов'язку щодо доказування на предмет правомірності своїх дій, тобто закріпленого принципу презумпції вини субєкта владних повноважень, наведені вище обставини дають підстави для вирішення цієї справи шляхом задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Крім того, суд погоджується з думкою позивача щодо не можливості застосування до нього обмеження максимальної пенсійної виплати, встановленої Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VІ).

Так, відповідно до статті 2 Закон №3668-VІ встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно пункту першого Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VІ передбачено, що цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.

Пункт другий цього Розділу визначає, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що пенсія за вислугу років позивачу призначена у 1992 році, обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене статтею 2 Закону №3668-VІ, на ОСОБА_1 не розповсюджується, а відтак дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.01.2018 року є протиправними.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов'язаня ГУПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат з 01.01.2018 року є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення з 01.01.2018 року протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат з 01.01.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (пр-т. Юності, 22, кв.201, м. Вінниця, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704 грн. (сімсот чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 27.06.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1 (пр-т. Юності, 22, кв. 201, м. Вінниця, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович