Справа № 2а-14315/11/2670
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Алюпро» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2018 р. адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алюпро» до державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алюпро» (надалі за текстом - «ТОВ «Алюпро») звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2011 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 846 790 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновок державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва (надалі за текстом - «ДПІ в Оболонському районі») щодо безтоварності господарських операцій з ТОВ «Стімтрейд» спростовується первинним документами. Так, ТОВ «Стімтрейд» було включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та мало статус платника податку на додану вартість. При цьому, позивач не має права контролювати сплату податків його контрагентами, а останні несуть самостійну відповідальність за порушення податкової дисципліни. Факт відсутності посадових осіб за місцезнаходженням ТОВ «Стімтрейд» належним чином не підтверджений. Також, контрагентом не заперечуються факти укладання та виконання господарських договорів.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2018 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Зокрема, скаржник стверджує, що ним надані усі необхідні документи, які підтверджують реальність господарських операцій.

На думку ТОВ «Алюпро» протиправною є вимога про надання товарно-транспортних накладних, оскільки це не передбачено ані договором № 01/06/09-1 від 01.06.20119 р., ані чинним законодавством України. Крім того, наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Так само, в матеріалах справи наявні первинні документи, що підтверджують реальність договорів з поставки товарів та виконання робіт із шліфування алюмінієвого профілю.

Позивач стверджує, що використання отриманих від ТОВ «Стімтрейд» товарів та послуг у власній господарській діяльності підтверджено документально.

У відзиві на апеляційну скаргу ДПІ в Оболонському районі наполягає на тому, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, посилаючись на висновки акта перевірки.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 21.02.2011 р. по 04.04.2011 р. посадовцями ДПІ в Оболонському районі проведено виїзну планову перевірку ТОВ «Алюпро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10.11.2008 р. по 31.12.201 р.

Результати перевірки оформлено актом № 247-23-3-36251163 від 09.06.2011 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року (надалі за текстом - «Закон № 334/94-ВР») внаслідок чого занижено податок на прибуток за ІІ-IV квартали 2009 р. та І-IV квартали 2009 р. на загальну суму 3 077 432 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору поставки № 01/07/09-1 від 01.074.2009 р. ТОВ «Стімтрейд» зобов'язалось передати у власність позивача товар згідно специфікацій, а останній - прийняти та оплатити його.

На підставі цього договору були складені видаткові накладні на поставку пресових інструментів та алюмінієвого профілю на загальну суму 1 159 367 грн. 76 коп., у тому числі 231 873 грн. 54 коп. ПДВ.

Згідно договору № 01/06/09-1 від 01.06.2009 р. та складених актів ТОВ «Стімтрейд» надало ТОВ «Алюпро» транспортно-експедиційні послуги з організації перевезень вантажів по України з пункту відправлення в пункт призначення на суму 1 968 465 грн. 91 коп., у тому числі 394 493 грн. 19 коп. ПДВ.

За даними договору № 01/09/09-1 від 01.09.2009 р. та актів ТОВ «Стімтрейд» надало позивачеві послуги зі шліфування алюмінієвого профілю на суму 9 161 643 грн. 40 коп., у тому числі 1 832 328 грн. 69 коп. ПДВ.

Крім того, перевіркою встановлено, що відповідно до договору оренди приміщення № А-21/07 від 21.07.2009 р. позивач отримав від ТОВ «Алюмінієві Системи» у тимчасове платне користування комплексну споруду, яка включає адміністративні, виробничі та складські приміщення.

Згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.10.2010 р., 30.11.2010 р. та 31.12.2010 р. ТОВ «Алюпро» сплатило за орендовані приміщення 16 250 грн. 01 коп., у тому числі 3 249 грн. 99 коп.

Зазначені суми ТОВ «Алюпро» включило до складу валових витрат.

Разом з тим, згідно листу ДПІ у Шевченківському районі м. Києва № 4786/7 від 25.03.2011 р. ТОВ «Стімтрейд» відсутнє за місцезнаходженням, з серпня 2010 р. не звітує, а з 15.04.2011 р. йому анульовано Свідоцтво платника ПДВ.

За змістом висновку спеціаліста графологічної експертизи підписи на первинних документах, складених за результатами взаємовідносин з ТОВ «Алюпро», вчинені не керівником ТОВ «Стімтрейд».

Також, позивачем не надано товарно-транспортних накладних, які б підтверджували факти поставки товарів та надання транспортно-експедиційних послуг, а наявні акти виконаних робіт, видаткові накладні не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, з 06.10.2010 р. ТОВ «Алюмінієві Системи» знято з податкового обліку у зв'язку з банкрутством.

На думку відповідача, наведене свідчить про те, що отримані позивачем товари та послуги не підтверджені документально, послуги з оренди не пов'язані з господарською діяльністю платника, а відтак і про завищення витрат на 12 309 727 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ в Оболонському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2011 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 846 790 грн., у тому числі 3 077 432 грн. за основним платежем та 769 358 грн. за штрафними санкціями.

На момент виникнення спірних правовідносин, питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток валових витрат регулювались статтею 5 Закону № 334/94-ВР.

Так пункт 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР визначав валові витрати виробництва та обігу, як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР було встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

За змістом підпункту 5.3.9 пункту 5.3 цієї ж статті Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договору № 01/06/09-1 від 01.06.2009 р. на транспортно-експедиторське обслуговування; договору поставки № 01/07/09-1 від 01.07.2009 р.; договору про надання послуг № 01/09/09-1 від 01.09.2009 р.; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг); видаткових накладних; актів звірки взаєморозрахунків, а також документи, що підтверджують подальшу реалізацію алюмінієвого профілю.

На думку колегії суддів, зазначені документи є необхідними, проте не достатніми для підтвердження факту реальності придбання товарів та послуг.

Так, суд першої інстанції вірно звернув увагу на відсутність документів, які б свідчили про придбання позивачем алюмінієвого лому, його переробку та транспортування.

Не подано ТОВ «Алюпро» і доказів транспортування придбаного товару.

Той факт, що за твердженням позивача перевезення здійснювалось його транспортом, не означає, що товарно-транспортні накладні не повинні були виписуватись.

На момент здійснення поставки товарів був чинним спільний наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України № 488/346 від 29 грудня 1995 р. «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля».

Пунктом 2 цього наказу передбачалось, що застосування форм первинного обліку є обов'язковим для всіх суб'єктів господарської діяльності, незалежно від форм власності.

Пояснення позивача стосовно виробничого циклу з переробки алюмінієвої сировини та подальшої поставки готової продукції обґрунтовано не взято судом до уваги.

Самі по собі стадії виробництва алюмінієвого профілю не означають, що ТОВ «Стімтрейд» здійснювалось його шліфування.

Із матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «Стімтрейд» була рекламна діяльність.

При цьому, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців одним видів діяльності позивача є оброблення металевих відходів та брухту

Не можна залишити поза увагою і те, що згідно висновку спеціаліста № 181/1 від 05.05.2011 р. підписи на первинних документах виконані не директором ТОВ «Стімтрейд» Тимченком С.П.

Не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства твердження позивача про те, що оскільки за договором № 01/06/09-1 від 01.06.2009 р. ТОВ «Стімтрейд» надавало транспортно-експедиційні послуги з організації перевезень вантажів, у ТОВ «Алюпро» не повинні бути в наявності товарно-транспортні накладні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01 липня 2004 р. № 1955-IV за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 8 названого Закону, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, експедитори за дорученням клієнтів, зокрема організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до умов договорів (контрактів), укладених відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс».

Водночас, частиною 13 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» установлено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Не надано ТОВ «Алюпро» і первинні документи, які б підтверджували виконання договору оренди приміщення № А-21/07 від 21.07.2009 р., як і прийнятних пояснень тому, факту, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) підписані від 29.10.2010 р., 30.11.2010 р. та 31.12.2010 р., тоді як з 06.10.2010 р. ТОВ «Алюмінієві Системи» знято з податкового обліку у зв'язку з банкрутством

Також, матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені господарські операції призвели до змін в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі позивача.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно наданих первинних документів позивачем здійснювалась поставка готової продукції кінцевим споживачам, проте ця обставина не означає, що товари та послуги придбавались ним саме у ТОВ «Стімтрейд».

На переконання судової колегії кожна із зазначених обставин окремо не дає підстави для висновку про неправомірність формування платником податку валових витрат.

Разом з тим, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку, що надані ТОВ «Алюпро» первинні документи не можна вважати документами, які посвідчують факт придбання позивачем товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а тому віднесення відображених у них сум до складу витрат є безпідставним.

Відтак, колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду щодо відсутності підстав для задоволення позову у зв'язку безтоварністю господарських операцій, оскільки отримання економічної вигоди виключно за рахунок збільшення валових витрат не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а посилання скаржника на рішення Господарського суду м. Києва від 14.10.2011 р. у справі № 57/353, від 21.11.2011 р. у справі № 24/420 та постанову окружного адміністративного суду від 14.11.2016 р. у справі № 2а-14314/11/2670 є помилковим.

Передбачене частиною 4 статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алюпро» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2018 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 26 червня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук