Справа № 447/1341/17
Суддя: Павлів В. Р.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/7/18
Справа №447/1341/17

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

25.06.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва В.Р.

з участю: секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Тростянецької сільської ради Тростянецької об'єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, третя особа Комунальний заклад Львівської обласної ради "Адміністрація історико-культурного заповідника "Стільське городище" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрито судом 23.06.2017 на підставі позову ОСОБА_4 Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Тростянецької сільської ради щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі «У вербах» с. Стільсько Миколаївського району Львівської області та зобовязати відповідача прийняти рішення. Позов обґрунтовує тим, що 22.10.2015 йому надали дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га. Позивач виготовив проект землеустрою, який 31.03.2016 погодило Управління Держгеокадастру у Миколаївському районі Львівської області. 04.05.2016 позивач подав відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою. Відповідач заяву не розглянув.

02.08.2017 представник КЗ ЛМР «Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище» подав клопотання про залучення третьої особи. Суд постановив задовольнити зазначене клопотання.

30.08.2017 суд задовольнив клопотання третьої особи щодо долучення до матеріалів справи документів, як письмових доказів.

03.10.2017 відповідач подав апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі. 18.10.2017 року апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження.

15.03.2018 позивач подав заяву про відвід судді. У задоволенні заяви відмовлено 20.03.2018.

В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не погодив проект землеустрою з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та має намір викопати став на виділеній земельній ділянці.

Представник третьої особи повідомив, що на земельній ділянці не можна проводити будь-які роботи до проведення повного дослідження, оскільки на ній розташований об'єкт національного значення, що знаходиться під охороною.

Суд встановив:

Рішенням від 22.10.2015 №816 Стільська сільська рада Миколаївського району Львівської області, правонаступником якої є відповідач, надала дозвіл позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га в урочищі «У вербах» с. Стільсько Миколаївського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства.

30.11.2015 складено акт прийому-передачі межових знаків.

Згідно з висновком від 31.03.2016 року №68/41-16 Управління Держгеокадастру у Миколаївському районі Львівської області погодило розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність вищевказаної земельної ділянки за рахунок земель запасу (землі сільськогосподарського призначення (пасовище). Також зазначено, що земельна ділянка не підлягає обовязковій державній землевпорядній експертизі і її слід використовувати за цільовим призначенням. Зазначений висновок є чинним на період незмінності вимог та умов, за яких надано погодження.

04.05.2016 позивач подав відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу земельної ділянки у власність.

Відповідач 17.06.2016 прийняв рішення №457, згідно з яким відклав розгляд заяви позивача до вичерпання конфлікту з сусідами. Мешканці села вважають, що використання позивачем земельної ділянки обмежить їх у доступі до питної води, що стверджується заявою від 07.03.2016.

Постановою КМ України від 27.12.2001 №1761 затверджено Перелік памяток історії, монументального мистецтва та археології національного значення, які заносяться до Державного реєстру нерухомих памяток України. В зазначений перелік входить Городище (Київська Русь), що знаходиться на території с. Стільське Миколаївського району Львівської області.

Львівська обласна рада 15.09.2015 прийняла рішення №1450 «Про створення історико-культурного заповідника «Стільське городище». Згідно з вихідними даними про наявність обєктів археології від 27.02.2017 №06-17-ВД, затвердженими НДЦ РАС ІА НАН України рекомендовано погоджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з органом охорони культурної спадщини Львівської ОДА після проведення натурного обстеження цих ділянок археологами.

26.03.2018 відповідач прийняв рішення №1723, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4, кадастровий №:01:005:0115.

Оцінка суду.

Спірні правовідносини врегульовані ч.9 ст.118 ЗК України, згідно з якою: орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Позивач подав заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність 04.05.2017. Як встановлено судом, земельна ділянка не підлягає обовязковій державній землевпорядній експертизі. Отже, позивач повинен був додати до заяви лише погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Погодження проекту землеустрою відбувається за процедурою визначеною ст.186-1 ЗК України відповідно до частини 3 якої, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території памяток культурної спадщини національного значення, їх охоронних зон та охоронюваних археологічних територіях, підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Позивач надав відповідачу лише проект землеустрою, погоджений з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Однак, земельна ділянка позивача знаходиться в межах території Городища, що стверджується викопіюванням з плану (арк. 51).

Позивач у позовній заяві зазначив, що протиправна бездіяльність відповідача полягає у порушенні строку розгляду його заяви, визначеного ч.9 ст.118 ЗК України. Але відлік зазначеного строку розпочинається з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Оскільки позивач не погодив проект землеустрою з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, у відповідача не було достатніх підстав розглядати зазначену заяву.

Крім того, 26.03.2018 відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення, яким затвердив проект землеустрою поданий позивачем.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З урахуванням того, що заява позивача була розглянута і відповідачем прийнято рішення на користь позивача, суд доходить висновку, що на момент ухвалення рішення між сторонами відсутній спір.

Позивач та його представник заперечували відсутність спору, покликаючись на те, що на рішення відповідача накладено вето сільського голови і тому наполягали на розгляді позову по суті. Однак, з такою позицією не можна погодитися, оскільки відповідачем за позовом є сільська рада, а предметом позову бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача. Суд не може визнати протиправною бездіяльність органу і зобовязати його прийняти рішення за наявності належних і допустимих доказів того, що така бездіяльність припинена, а відповідне рішення вже прийнято. Крім того, рішення суду яким зобов'язано сільську раду прийняти певне рішення не позбавляє сільського голову права накласти на таке рішення вето.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 9, 90, 242- 246, 250 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2018.

Суддя Павлів В. Р.