Справа № 225/6029/17
Суддя: Геря О. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дзержинський міський суд Донецької області
Номер провадження 6-а/225/5/2018
Єдиний унікальний номер 225/6029/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Геря О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.О.,

представника заявника ОСОБА_1,

(відповідача по справі)

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

(позивача по справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по адміністративній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність і зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року заявник (відповідач по справі) Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області звернулося до суду із вказаною вище заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по адміністративній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність і зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви зазначено, що постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.12.2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 було задоволено, та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_3 перерахунку пенсії за вислугу років, призначену на підставі положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»., а також було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01 січня 2016 року відповідно до положень статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та здійснити виплату не отриманої суми пенсії. Окрім того, на користь ОСОБА_3 було стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Заявник вказує, що на підставі вказаної вище постанови суду 23 квітня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача за виконавчим листом № 225/6029/17 від 12.04.2018 року, та стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на користь стягувача виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Представник заявника зазначає, що Головним управлінням ПФУ України здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 року, пенсія після проведення перерахунку складає 4804,88 грн., розмір доплати за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року становить 63840,15 грн., тобто судове рішення виконане боржником у добровільному порядку, а тому вважає, що вказаний вище виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

У звязку з викладеним, заявником ставиться питання про визнання виконавчого листа № 225/6029/17 від 12.12.2017 року таким, що не підлягає виконанню та про зупинення виконавчого провадження № 56246817, відкритого за вказаним виконавчим листом.

У запереченнях на вказану заяву від 18.06.2018 року представник заінтересованої особи ОСОБА_2 зазначив, що заперечує проти задоволення заяви, оскільки постанова суду від 12.12.2017 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області в повному обсязі не виконана.

В судовому засіданні представник заявника (відповідач по справі) наполягав на задоволенні вимог з підстав, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки на даний момент рішення суду від 12.12.2017 року в повному обсязі не виконане, тому жодних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконавчого провадження немає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження від 2.06.2016 № 1404 VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон від 2.06.2016).

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається що відповідно до постанови Дзержинського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_3 було задоволено, та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_3 перерахунку пенсії за вислугу років, призначену на підставі положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»., а також було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01 січня 2016 року відповідно до положень статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та здійснити виплату не отриманої суми пенсії. Окрім того, на користь ОСОБА_3 було стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На підставі вказаної вище постанови суду, 23 квітня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача за виконавчим листом № 225/6029/17 від 12.04.2018 року, та стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн. При цьому боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що вказане рішення суду носить немайновий характер.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Нормою ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

У звязку з викладеним суд зазначає, що у своїй заяві представник заявника наполягає на тому, що вказане вище рішення суду виконане ним у добровільному порядку, тому вважає за необхідне визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконавче провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 374 КАС України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом з цим, надаючи оцінку доказам, які подані представником заявника на підтвердження заявлених вимог, суд зазначає, що до суду не надано будь-яких доказів добровільного виконання постанови суду від 12.12.2017 року як до відкриття виконавчого провадження так і протягом 10 робочих днів після відкриття виконавчого провадження, оскільки надані до матеріалів справи документи (протокол за пенсійною справою ОСОБА_3, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії пенсіонеру ОСОБА_3, розпорядження про перерахунок пенсії ОСОБА_3К.) не підтверджують факту повного виконання рішення суду заявником у вказаний вище період. Більш того, зі змісту цих документів не можливо встановити дату їх видання, у звязку із відсутністю такої дати в тексті цих документів.

Окрім того, наявний в матеріалах справи витяг з матеріалів електронної пенсійної справи (перегляд виплат за пенсійною справою) взагалі не містить відомостей про перерахунок пенсії ОСОБА_3 в повному обсязі з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, а лише підтверджує обставину виплати пенсії стягувачу з урахуванням доплат у період з січня по березень 2018 року включно. У судовому засіданні представник заінтересованої особи хоча і підтвердив обставину отримання виплат у період з січня по березень 2018 року включно, однак заперечував проти доводів представника заявника щодо здійснення на виконання рішення суду перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року.

Оскільки, представником заявника у судовому засіданні, а також матеріалами справи не доведена обставина повного виконання постанови суду від 12.12.2017 року як до відкриття виконавчого провадження так і протягом 10 робочих днів після відкриття виконавчого провадження, суд доходить висновку про відсутність обставини виконання у добровільному порядку постанови суду від 12.12.2017 року в частині перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, оскільки судом не встановлено того, що виконавчий лист було видано помилково або того, що обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, а також не встановлено інших причин для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд доходить висновку про те, що у задоволенні заявленої вимоги про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Щодо вимоги про зупинення виконавчого провадження суд зазначає наступне:

Правовідносини щодо підстав і процедури зупинення вчинення виконавчих дій врегульовано ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Повноваження щодо зупинення вчинення виконавчих дій відноситься до компетенції виконавця (виконавчої служби, ) і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зупинення виконавчого провадження є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що заявник, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження державного виконавця щодо вчинення ним виконавчих дій.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження державного виконавця щодо прийняття рішень в рамках виконавчого провадження та зобов'яже його вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Разом з цим, суд також звертає увагу на те, що заявником не порушувалось питання щодо оскарження дій державного виконавця в судовому порядку, що було підтверджено у поясненнях представника заявника, наданих ним у судовому засіданні, у звязку з чим суд зазначає, що найбільш ефективним способом захисту порушених на думку заявника прав Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, є оскарження у судовому порядку дій чи бездіяльності державного виконавця.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд доходить висновку про те, що заяву Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконавчого провадження слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 14, 194, 211, 242 КАС України, ст.ст. 26, 27, 34 Закону України «Про виконавче провадження», -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по адміністративній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність і зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст ухвали складений 25.06.2018 року.

Суддя: