Справа № 826/865/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 червня 2018 року № 826/865/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловне управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправною та скасування вимоги
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 18 грудня 2017 року №126539-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 27 лютого 2018 року, суд, відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, судом встановлено, що відповідачем подано докази відкликання оскаржуваної вимоги, водночас, позивач в своїх письмових поясненнях стверджує, що не отримував відповідного рішення про відкликання оскаржуваної вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2018 року призначено судове засідання на 17 квітня 2018 року. Зобов'язано відповідача надати суду протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали рішення, яким відкликано податкову вимогу від 18 грудня 2017 року №126539-17, у разі відсутності вказаного рішення письмові пояснення з приводу зазначеного.

Судове засідання 17 квітня 2018 року відкладено на 26 квітня 2018 року, у зв'язку з неявкою відповідача, якого зобов'язано надати докази.

У судовому засіданні 26 квітня 2018 року представник позивача не з'явився, просив розглянути справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача у судовому засіданні 26 квітня 2018 року проти позову заперечив.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна податкова вимога прийнята передчасно, оскільки податковий борг не є узгоджений.

В свою чергу, відповідачем зазначено, що на момент розгляду справи податкова вимога вважається відкликаною, а тому скасуванню не підлягає.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі акту перевірки від 27 жовтня 2017 року № 2124/26-15-42-02-12/НОМЕР_1, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийняті податкові повідомлення - рішення від 17 листопада 2017 року № та № .

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивачем подано скаргу від 30 листопада 2017 року до Державної фіскальної служби України.

Відповідно, рішенням Державної фіскальної служби України від 14 грудня 2017 року № 26776/С/99-99-11-02-00-14 у задоволенні скарги відмолено, податкові повідомлення - рішення від 17 листопада 2017 року № та № - залишені без змін.

Вказане рішення позивачем отримано 11 січня 2018 року, доказів зворотнього представником відповідача суду не надано.

Разом з цим, 18 грудня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено податкову вимогу № 126539-17, відповідно до якої станом на 17 грудня 2017 року у ОСОБА_1 обліковуються борг у розмірі 15184,34 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу № 126539-17.

На думку позивача, спірна податкова вимога винесена передчасно, оскільки процедура узгодження податкового боргу не завершена.

У судовому засіданні 26 квітня 2018 року представником відповідача зазначено, що у зв'язку зі сплатою позивачем податку на доходи фізичних осіб, спірна податкова вимога вважається відкликаною.

Таким чином, з метою правильного вирішення адміністративної справи, суду слід встановити чи мало місце узгодження податкового боргу до прийняття оскаржуваної вимоги із одночасним з'ясуванням її відкликання станом на момент розгляду справи у суді.

Відповідно до пунктів 56.1 та 56.2 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (пункт 56.8 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (пункт 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

В свою чергу, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З вищенаведеного вбачається, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення, при цьому протягом оскарження та до моменту отримання відповідно рішення сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Матеріали справи свідчать, що позивачем отримано рішення Державної фіскальної служби України від 14 грудня 2017 року № 26776/С/99-99-11-02-00-14 11 січня 2018 року, в свою чергу, податкова вимога та рішення про опис майна складені 18 грудня 2017 року.

Таким чином, суд вважає, що податкова вимога прийнята контролюючим органом до закінчення процедури адміністративного оскарження, тобто до узгодження податкового боргу, що відповідно до приписів Податкового кодексу України свідчить про протиправність вимоги від 18 грудня 2017 року №126539-17.

Разом з тим, представником відповідача зазначено, що у зв'язку з оскарженням спірної вимоги у судовому порядку, податкова вимога від 18 грудня 2017 року №126539-17 вважається відкликаною, на підтвердження чого надано витяг з підсистеми АІС «Податковий блок» у формі Print screen.

Відповідно до пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Суд зазначає, що належних доказів та пояснень з приводу підстав відкликання вимоги 18 грудня 2017 року №126539-17 матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу країни з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Не обґрунтованим є посилання відповідача на пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України як на підставу відкликання податкової вимоги, оскільки в даному випадку саме оскарження податкових повідомлень - рішень від 17 листопада 2017 року № та № свідчить про не узгодження податкового боргу до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем в судовому порядку податкових повідомлень - рішень від 17 листопада 2017 року № та № .

Враховуючи відсутність доказів погашення боргу; оскарження рішення в судовому порядку; зменшення нарахованої суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішення суду, що набрало законної сили, про скасування повідомлення-рішення контролюючого органу; рішення суду, що набрало законної сили, яким зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу; доказів скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу, суд відхиляє доводи позивача про обов'язковість прийняття рішення про відкликання податкової вимоги в даному випадку та не може приймати доводи відповідача про відкликання вимоги на підставі лише витягу з системи АІС «Податковий блок» у формі Print screen.

З огляду на викладене, враховуючи встановлену в даному провадженні протиправність спірної податкової вимоги 18 грудня 2017 року №126539-17, відсутність належних і допустимих доказів відкликання податкової вимоги, з метою повного захисту порушених прав та інтересів позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом скасування податкової вимоги 18 грудня 2017 року №126539-17.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів своїх дій з урахуванням пункту 2 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позов підлягає задоволенню.

Також, відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Матеріали справи свідчать, що 11 січня 2018 року позивачем укладено договір № 18 про надання правової допомоги. Згідно акту виконаних робіт № 18 від 15 січня 2018 року послуги (усні консультації, складання запитів, складання заперечень та скарг, складання адміністративного позову, тощо) були надані позивачу на загальну суму 8935,20 грн., сплата підтверджується квитанцією № 0.0.936894745.1 від 12 січня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (02217, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити.

2. Скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) від 18 грудня 2017 року №126539-17.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (02217, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) відповідно до квитанції від 12 січня 2018 року № 0.0.936864762.1.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (02217, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені нею судові витрати у розмірі 8935,20 грн (вісім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять гривень двадцять копійок) відповідно до квитанції від 12 січня 2018 року № 0.0.936894745.1.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Аверкова