Справа № 822/1753/18
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1753/18
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

за участі:секретаря судового засідання Вересняк А.А. представника позивача: ОСОБА_1, представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС України у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ "Про проведення фактичної перевірки" від 03.05.2018 №1463 ФОП ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний наказ оформлений з порушенням норм податкового законодавства, а саме відповідач не зазначив підставу для проведення фактичної перевірки, передбачену ст. 80 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивачем зроблено помилковий висновок стосовно того, що відсутні підстави для проведення фактичної перевірки, що саме неподання суб'єктом господарювання у встановлений строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх з нульовими показниками стали підставою для проведення такої перевірки.

Зазначили, що при прийнятті спірного наказу на проведення перевірки, посадові особи діяли відповідно до законодавства, в межах наданих їм повноважень та у спосіб, визначений законом.

Враховуючи викладене просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши вступні пояснення представника позивача та представників відповідача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.19-1.1.20 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи забезпечують контроль за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Згідно пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст.80 ПК України.

Так, пунктом 80.1 передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.80.2 фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3);

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пп.80.2.6);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7).

Відповідно до п.80.4 перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно п.80.5 допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (п.80.6).

Як визначено п.80.7 фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу.

Як встановив суд та підтверджується матеріалами справи, наказом ГУ ДФС України у Хмельницькій області від 03.05.2018 №1463 призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадської торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", постанови Правління НБУ від 29.12.2017 №148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці".

Перевірка проводилася з 07.05.2018 тривалістю 10 робочих днів, проведення перевірки доручено головним державним ревізорам-інспекторам відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Хмельницькій області ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Так, відповідно до направлення на перевірку №1338 від 03.05.2018 та №1339 від 03.05.2018 працівниками ГУ ДФС України у Хмельницькій області 08.05.2018 здійснено вихід з метою проведення фактичної перевірки відділу магазину ФОП ОСОБА_4 за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам'янецька,3.

Із зазначеними вище направлення на перевірку ознайомилася представник ФОП ОСОБА_4, а саме: продавець ОСОБА_6, а також представник отримала копію наказу на проведення перевірки, де вказані підстави для проведення перевірки.

За наслідками проведеної перевірки складений Акт фактичної перевірки №0178/22/01/14/НОМЕР_1 від 16.05.2018.

Позивач стверджує, що наказ на проведення перевірки є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, однак суд не може погодитися з таким твердженням позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи спірного наказу від 03.05.2018 №1463 та направлень на перевірку №1338 та №1339 від 03.05.2018 підставою для проведення фактичної перевірки є пп.80.2.4 п.80.2 ст.82 ПК України.

Так, відповідно до пп.80.2.4 п.80.2 ст.82 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки є, окрім інших, неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

У той же час, згідно п. 7 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

З матеріалів справи (виписки з бази даних) вбачається, що позивач до базі даних передавала звітність (по чековій інформації), в якій зазначені нульові показники.

Таким чином твердження позивача про те, що спірний наказ був виданий з порушенням норм чинного податкового законодавства не відповідає дійсності та спростовується доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд встановив, що із направленнями на перевірку ознайомилася представник ФОП ОСОБА_4, а саме: продавець ОСОБА_6, а також представник отримала копію наказу на проведення перевірки, де вказані підстави для проведення перевірки та здійснила допуск до проведення фактичної перевірки працівників контролюючого органу.

Згідно з позицією Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом ТОВ "Foods and Goods L.T.D." до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - ДПА в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Крім того, суд приймає до уваги, що контролюючим органом 11.05.2018 на адресу позивача був направлений запит про надання документів. До закінчення провадження, запитувані документи суб'єктом господарювання не були надані.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Отже, суд зазначає про те, що позивач не скористалася належним та допустимим способом захисту від неправомірних посягань контролюючого органу та допустила до проведення перевірки останнього.

Разом з тим, позивач вказує на порушення контролюючим органом строків проведення перевірки, оскільки перевірка ФОП ОСОБА_4 уже проводилася раніше, а тому повторне проведення перевірки порушує права та інтереси позивача.

Однак, суд вважає таке твердження позивача безпідставним, та зазначає, що у справі знаходяться матеріали проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_4, за результатами якої складено Акт №4482/22-25/17-02/НОМЕР_1 від 14.12.2015.

Разом з тим, 21.12.2016 був прийнятий Закон України "Про внесення -змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", згідно якого ПК України доповнений статтями 19-1, 19-2, 19-3.

Відповідно до ст. 19-1 контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Згідно п.77,2 ст.77 ПК України - періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Оскільки попередня перевірка платника податків була проведена у 2015 році, а оскаржуваний наказ №1463 від 03.05.2018 стосується фактичної перевірки у 2018 році, то правило про три календарних роки не розповсюджується на таку перевірку.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 ст.76 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду даної адміністративної справи відповідач довів правомірність прийнятого рішення, що дає підстави суду дійти висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмовити у їх задоволенні.

З врахуванням викладеного оскаржуваний наказ ГУ ДФС України у Хмельницькій області є правомірним та не підлягає скасуванню.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Разом з тим, згідно зі вимогами ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,Хмельницький,Хмельницька область,29000) до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 червня 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_7
ОСОБА_8