Справа № 826/1659/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 червня 2018 року

Київ

справа №826/1659/17

адміністративне провадження №К/9901/51907/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білоуса О.В., перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 1 червня 2018 року касаційна скарга Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року залишена без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема сплати судового збору.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Верховного Суду від 1 червня 2018 року представник скаржника отримав 5 червня 2018 року.

Станом на 25 червня 2018 року скаржник не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху.

Проте, 15 червня 2018 року скаржником надіслано клопотання про продовження строку для усунення недоліків з посиланням на те, що рахунки ДФС України для сплати судового збору заблоковані, на них накладений арешт у зв'язку з примусовим стягненням коштів. На підтвердження цього додає листи Державної казначейської служби України «Щодо безспірного списання коштів».

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів скаржника з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 КАС України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Податковим органом не надано жодних доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №826/1659/17.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

Враховуючи, що скаржник не усунув недоліків касаційної скарги, зокрема, не сплатив судовий збір за її подання, скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Білоус