Справа № 826/8558/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2018 року № 826/8558/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
В С ТА Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» Волкова О.Ю., щодо невнесення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_3, що належить спадкоємцю вкладника, ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на суму 145 427,87грн. протиправною;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова О.Ю. внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник (спадкоємець) ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_3 на суму 145 427,87грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2017 відкрито провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду на 02.08.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» безпідставно не включено його до переліку вкладників, як спадкоємця та здійснено виплату гарантованої суми лише в розмірі 3008,81грн., сума коштів, що не повернута становить 145 427,87 враховуючи, що загальна сума коштів на рахунку становила 148 436,68 грн.

Уповноважена особо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський в своїх запереченнях зазначила, що договір позики №980-024-000222539 від 15.04.2016 є двостороннім (без участі банку, як повіреного) з ТОВ «Кредитно-Інвестиційним центром» на суму 145 000,00грн., який по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано пояснення, в яких зазначено, що пунктом 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 (далі -Положення № 14) Фонд складає на підставі переліку реєстр відшкодуваннь вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатках 5 до вказаного Положення №14, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Враховуючи викладе спадкоємцю 20.04.2017 здійснено виплату коштів в розмірі на підставі інформації наявній у Фонду, щодо інших вкладів інформація до Фонду не надходила.

Представником позивача через канцелярію суду 02.08.2017 подано клопотання про розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи, викладене прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції статті, яка діяла на момент прийняття процесуального рішення про перехід у письмове провадження), розглянувши у письмовому провадженні подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.) та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №980-024-000002619 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) від 15.04.2016 відповідно до умов якого банк за ініціативою клієнта відкрив на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_3 у гривні.

В подальшому між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно -інвестиційний центр» укладено договір №980-024-000222539 тип договору: «Суперкапітал» (інвестиційний) ( з виплатою процентів щомісячно) від 15.04.2016.

Копією квитанції №3691481 від 15.04.2016, що наявна в матеріалах справи підтверджується внесення позивачем грошових коштів в розмірі 145 000,00грн. на рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу «внесення готівки на поточний рахунок».

Відповідно до умов договору грошові кошти повертаються позивачу на поточний рахунок НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський».

Дострокове повернення коштів за вказаними договорами включаючи відсотки за користування грошима на поточні рахунки ОСОБА_5 було здійснено 19.05.2016.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» №812 від 23.05.2016, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича строком на 1 місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016.

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» №124-рш від 12.07.2016, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» №1213 від 12.07.2016 згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу з 05.09.2016 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду Волкову Олександру Юрійовичу з 25.01.2017 визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; Гриценку Володимиру Володимировичу з 25.01.2017 визначенні пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4.

Спадкоємцем ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2017 визнано ОСОБА_1. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з вкладів з належними відсотками та нарахованою компенсацією в ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунку №НОМЕР_5.

Листом №01.02.17/03-БТ/вих. від 01.02.2017 Уповноваженою особою Фонду повідомлено позивача про те, що дійсно ОСОБА_5 є клієнтом банку та на її ім'я відкрито наступні рахунки:

- № НОМЕР_5 на підставі договору №200504969 від 15.04.2016 на якому перебувають грошові кошти в розмірі 3 436,68 грн., та відсотки в розмірі 5,77 грн.;

- № НОМЕР_3 на підставі договору № 980-024-000002619 від 15.04.2016 на якому перебувають грошові кошти в розмірі 145 000,00грн.

Загальна сума коштів, що перебувають на рахунках становить 148 442,45грн.

Позивач 03.04.2017 звернувся з заявою щодо внесення змін в реєстр відшкодувань вкладникам (Загальний реєстр), згідно свідоцтва про право на спадщину.

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» 20.04.2017 здійснив ОСОБА_1 виплату гарантованої суми вкладу лише в розмірі 3 008,81 грн.

Витягом з Додатку 2 до Акту №3 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемним визнано нікчемним перерахування коштів з поточного рахунку №НОМЕР_6 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок ОСОБА_5 на загальну суму 145 427,87 грн.

Наказом №42/1 від 01.06.2016 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» Ю.П. Ірклієнко затверджено результати проведеної перевірки правочинів ( у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів ( у тому числі договорів), що є нікчемними викладені в Акті №3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів ), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Кредитно -інвестиційний центр».

Листом №ЗГ1(К)/19118/1 від 16.09.2016 Уповноваженою особою Фонду повідомлено позивача про нікчемність правочину, а саме, переказ коштів (трансакція), здійснений ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» 19.05.2016 в сумі 145 000,00грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000222539 від 15.04.2016» на рахунок НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5, (та в подальшому успадкований позивачем) є нікчемним, з огляду на положення статей 215,216 Цивільного кодексу України та статті 37, підпунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Додатково наголошено, що відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю.

Вважаючи на підставі викладеного свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, ним врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банку та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виписки по особовим рахункам з 19.05.2016 по 31.10.2016 ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» 19.05.2016 зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідного договору, укладених між ними.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно частин. 1, 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

В пункті 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до частин 2, 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

Згідно частини 3 статті 38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, об'єктом перевірки могли бути наступні правочини:

-договір №200504969 від 15.04.2016;

-договір №980-024-000002619 від 15.04.2016 укладений між ТОВ «Кредитно- інвестиційний центр» та позивачем.

Разом з тим, Уповноважена особа Фонду, на яку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» покладено обов'язки перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком, їх не виконала, а надала оцінку діям працівників банку, які виконували від імені установи договір та здійснювали технічні операції.

Слід також звернути увагу на те, що ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною договору №980-024-000002619 від 15.04.2016. Договір укладений між ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та позивачем, а відповідні технічні операції (транзакції) вчинено 19.05.2016 саме на виконання умов цього договору.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, згідно пункту 1.4 глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

Оцінюючи позицію відповідача про те, що операції на банківському рахунку позивача, які мали місце в період з 19.05.2016, мають ознаки нікчемності, суд зазначає, що відповідачем відбувається ототожнення понять банківської операції (трансакції) та правочину, що суперечить духу права цивільного.

Трансакція - інформація в електронній формі про окрему операцію із застосуванням платіжної картки, яка сформована за результатами її виконання, що визначено постановою Правління Національного банку України №620 від 10.12.2004.

Поняття правочину визначено статтею 202 Цивільного кодексу України відповідно до якого, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, у частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином відповідач мав спочатку встановити, до якого правочину виник сумнів, лише після цього встановлювати ознаки нікчемного правочину. При цьому оцінка банківських операції, що здійснені на виконання такого правочину не може впливати на права та обов'язки сторін правочину.

Відповідно до статті 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів здійснені правомірно, з дотриманням діючого законодавства України.

Відповідно до положень пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», які набрали чинності 19.11.2016.

Законодавчі положення, передбачають додаткові гарантії вкладникам; - до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Виключення з цього правила можуть мати місце у разі, якщо банком було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених Законом.

Таким чином, надані позивачем кошти для ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», через повіреного - ПАТ «Банк Михайлівський», були вкладом, котрий був повернутий на поточний рахунок із відсотками згідно укладеного договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого банківського рахунку ТОВ «Кредитно -інвестиційний центр» на рахунок позивача відкритий в цьому банку.

Щодо Наказу № 42/1 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» прийнятого 01.06.2016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів, яким затверджені результати проведеної перевірки та вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів, суд зазначає наступне.

Вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним, а також про зобов'язання вчинити дії, які Уповноважена особа повинна була б вчинити у разі не виявлення ознак нікчемності правочину.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19.08.2008 (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Таким чином, під час розгляду та вирішення даної справи суд зобов'язаний перевірити обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність правочину і в разі визнання його помилковим - зобов'язати вчинити дії, спрямовані на відновлення прав позивача, порушених у зв'язку із віднесенням правочину до категорії нікчемних.

Сам по собі наказ Уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/1 не є підставою для відмови в задоволенні зазначених вимог, а також не створює перешкод для виконання відповідачем відповідного судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду по справі №826/6916/17 від 21.02.2018.

Крім того, невключення відомостей про позивача до переліку вкладників Банку, на думку суду, не є результатом бездіяльності уповноваженої особи Фонду, а є результатом вчинення ним дій спрямованих на перевірку правочинів та встановлення обставин, які впливають на рішення щодо включення осіб до переліку вкладників, які мають право отримати відшкодування (компенсацію) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., щодо не внесенням до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом.

У зв'язку з цим суд, керуючись нормою частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, та з метою захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне прийняти рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», як вкладника, який мають право на відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фактично суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте, може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв'язку з не включенням даних позивача, який є спадкоємцем до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як таких, що заявлені до неналежного відповідача та у спосіб, що не забезпечує відновлення порушених прав позивача.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому він протиправно не був включений до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів. Отже, протиправними є дії уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправною.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» не доведено наявність правових підстав для не включення позивачів до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за наведеним правочином, а тому такі дії Уповноваженої особи суперечать приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Положення №14 відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Також, даним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, Уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

За таких обставин, оскільки протиправними діями були порушені гарантовані частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, вимоги позивача про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача - як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковуються на рахунках на суму 145 427,87грн., що залишилась не повернутою позивачу, як спадкоємцю є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України

З урахуванням викладеного та беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн. з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії щодо не включення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та які знаходяться на рахунку НОМЕР_3, що належать спадкоємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) вкладника ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на суму 145 427,87грн.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), як спадкоємця на вклад, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком НОМЕР_3 на суму 145 427,87грн.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Судові витрати в сумі 640,00грн. присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за рахунок Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук