Справа № 567/713/18
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/713/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Острозького районного суду Рівненської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Ратнівського відділу поліції ГУНП в Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

в Острозький районний суд звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора СРПП №3 Ратнівського відділу поліції ГУНП в Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи позов тим, що постанова складена з істотними порушеннями законодавства України. В постанові відсутні відомості про транспортний засіб та технічний засіб яким здійснено фото або відеозйомку.

Зазначає, що в тексті оскаржуваної постанови немає зазначеного в додатках протоколу про адміністративне правопорушення і такий, в порушення ст. 258 КУпАП, не складався.

Вказуючи, що правопорушення не вчиняла та зазначаючи про те, що постанова серії НК №165978 складена з істотними порушеннями вимог ст.254, 283 КУпАП просить скасувати вказану постанову.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якій вказав, що 20.05.2018 під час несення служби по вул. Газіна в смт. Ратне був зупинений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, оскільки остання не була пристебнута ременем безпеки. На пасажирському сидінні знаходився власник автомобіля - ОСОБА_3, на задньому сидінні знаходилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 З автомобіля відчувався запах алкоголю. На пропозицію предявити документи, водій з метою уникнути відповідальності предявила посвідчення водія на імя ОСОБА_4, інших документів в неї при собі не було. Водія було запрошено до службового автомобіля для винесення в її присутності постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вказує, що під час винесення постанови про адміністративне правопорушення було запідозрено те, що водій перебуває в стані спяніння і було запропоновано пройти тест на алкотестері, на що вона повідомила, що буде проходити обстеження в лікарні, після чого її було доставлено у Ратнівській ЦРЛ де вона намагалася ввести в оману працівників медичної служби, а саме, проходячи тест за допомогою газоаналізатора, умисно порушувала вказівки і замість того, щоб видихати повітря - навпаки вдихала його в себе, що більш як пять разів призводило до переривання проходження тесту. Зазначає, що з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_1 не призналася про те, що працівники медичної служби проводять медичне обстеження на імя ОСОБА_4, а не на її імя і лише в ході проведення огляду ним було виявлено, що посвідчення водія на імя ОСОБА_4 не належить водію. Після того, було встановлено дійсні анкетні дані водія - ОСОБА_1 Ступінь алкоголю у ОСОБА_1. В.О. становив 0.55 промілле. На пропозицію лікарів здати кров, ОСОБА_1 категорично відмовилася.

Зазначає, що з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що дійсно ОСОБА_1 не мала при собі посвідчення водія.

Вказуючи на те, що у постанові зазначено відомості про транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 165978 від 20.05.2018, винесеної інспектором СРПП №3 Ратнівського відділу поліції ГУНП в Волинській області ОСОБА_2, ОСОБА_1, 20.05.2018 о 05 год. 00 хв. в смт. Ратне, вул. Газіна, був зупинений автомобіль Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2, не предявила на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія, реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб, не мала вищезазначених документів при собі, а також не була пристебнута ременем безпеки, чим порушила вимоги п.п. 2.1, 2.4., 2.3 в ПДР, чим скоїла адміністративні правопорушення передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, за що до останньої застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3, 5, 6 ст.121, ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з ч.1 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі інструкція №1395 від 07.11.2015), ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 розділу І інструкції №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Як вбачається із вищевказаних норм, уповноважений поліцейський має право при виявленні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, скласти постанову про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності без попереднього складання протоколу про дане правопорушення, не залежно від того, зафіксоване чи не зафіксоване воно в автоматичному режимі, чи оспорюється факт вчинення такого правопорушення та накладення адміністративного стягнення, так як, такі правопорушення відносяться до сфери забезпечення дорожнього руху, разом з тим, не обмежені лише зафіксованими в автоматичному режимі, а зафіксовані в автоматичному режимі правопорушення також входять у цей перелік, разом з тим, розгляд таких правопорушень віднесено до компетенції Національної поліції.

Щодо факту правопорушення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративних правопорушень, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Відповідно до п.2.1 та 2.3.в Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Пунктом 2.4 (а) Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 даних правил.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обовязково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належних доказів правомірності свого рішення відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП під час розгляду справи судом, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав. Сам факт правопорушення (не пристебнута паском безпеки) належними та допустимими доказами не підтверджено.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинила правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

В постанові повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

В порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до висновку, що постанова в частині про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З письмових пояснень ОСОБА_4 від 20.05.2018 встановлено, що 20.05.2018 вона знаходилася у автомобілі Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2, яким керувала її кума ОСОБА_1, у якої не було при собі посвідчення водія. Під час того як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 В,О. зупиинили працівники поліції, вона швидко передала ОСОБА_1 В,О. посвідчення водія, яке належало їй ОСОБА_4, бо думала, що працівники поліції не додивляться.

Факт не предявлення позивачем на вимогу патрульного поліцейського посвідчення водія підтверджено наявними у справі доказами, не заперечувалось позивачем у поданій позовні заяві, тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт порушення ОСОБА_1 п.2.1 ПДР, а тому постанова серії НК № 165978 від 20.05.2018 в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, є правомірною і скасуванню не підлягає.

Як встановлено судом, вказана постанова відповідає вимогам ст.ст.252, 258, 276, 283 КУпАП, містить необхідні реквізити та її обґрунтованість підтверджується дослідженими судом доказами.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів докази, надані стороною відповідача, позивачем суду не надано.

Слід відмітити, що у відповідності до ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням наведеної норми адміністративне стягнення згідно з оскаржуваною постановою накладено в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП (штраф у розмірі 425 грн.), а тому скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.6 ст.125 КУпАП не впливає на розмір стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до інспектора СРПП №3 Ратнівського відділу поліції ГУНП в Волинській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: смт. Ратне, вул.Каштанова, буд.15 Волинська область) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 165978 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6