Справа № 818/388/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: С.М. Глазько

26 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/388/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018, повний текст складено 02.04.18 по справі № 818/388/18

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, в якій просить зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 1,9799 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018р. адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 орієнтованою площею 1,9799 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що встановлення законності передачі земель з Міністерства оборони до земель запасу Лебединської міської ради неможливе за відсутності відповідної технічної документації із землеустрою, тому договір оренди між Лебединською міською радою та СТОВ "Хлібороб" укладено з порушенням вимог земельного законодавства та з порушенням вимог екологічного законодавства, оскільки за даними науково - консультаційного висновку, складеного Навчально-науковим інститутом права Науково-консультаційного центру правових досліджень Сумського державного університету від 2016 року, на колишній території аеродрому міста Лебедин в результаті експлуатації відбулося масштабне забруднення нафтопродуктами (авіаційним гасом) ґрунтових вод. Враховуючи вищевикладене, для передачі у власність даних земель необхідне очищення території аеродрому від забруднення нафтопродуктами. Окрім того апелянт зазначає, що зобов'язання затвердити проект землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача в судове засідання в режимі відеоконференції до Сумського окружного адміністративного суду не з'явився, направивши до суду клопотання про перенесення слухання справи на іншу дату у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відповідач завчасно був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а тому мав можливість направити іншого представника у судове засідання і, окрім того, явка представника відповідача в судове засідання обов'язковою не визнавалася.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.08.2015 № 18-1234/32-15-СГ, ОСОБА_2 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.

На підставі цього наказу був розроблений спільний проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 15 особам. У пункті 2 наказу зазначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства.

Висновком Управління Держземагентства у Лебединському районі Сумської області від 16.08.2015 № 179, з урахуванням листа від 22.08.2017 № 461/106-17, проект землеустрою був погоджений у повній відповідності до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Окрім того, відповідними актами, які є складовими проекту землеустрою, було проведено погодження (встановлення) меж земельних ділянок, що відводяться у власність, у тому числі ОСОБА_2 та здійснено погодження, зокрема із Лебединської міською радою, на території якої розташована ця земельна ділянка.

Проте, ГУ Держгеокадастру у Сумській області листами від 26.07.2017 № Р--9206-3967/6-17 та від 26.09.2017 № Н--12418-5187/6-17 відмовило в затвердженні проекту землеустрою позивачу та іншим особам, які зазначені у проекті землеустрою.

У листі від 26.07.2017 № Р--9206-3967/6-17 зазначено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області розглянуті заяви 15 громадян про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області. При розгляді вказаного проекту були встановлені розбіжності в загальній площі земельних ділянок та необхідно уточнити термін дії Висновку про погодження проекту землеустрою № 179 від 16.08.2015, відповідно до вимог чинного законодавства. Оскільки, поданий проект передбачено затвердити повністю і матеріали, що знаходяться в ньому розроблені на групу громадян, при виявленні помилок у такому проекті його затвердження можливе лише при умові, якщо проект землеустрою буде приведено до вимог діючого земельного законодавства.

Листом від 26.09.2017 № Н--12418-5187/6-17 ГУ Держгеокадастру у Сумській області повідомило позивача, що при розгляді проекту землеустрою встановлено, що землі які запроектовані до відведення, за інформацією наданою Управлінням Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області від 09.02.2017 № 22-28-99.0-114/2-17 відповідно форми 6 - ЗЕМ обліковуються у графі "сільськогосподарські угіддя" та до 20.06.2016 перебували в користуванні СТОВ "Хлібороб" на умовах оренди згідно договору оренди землі, укладеного між Лебединською міською радою та СТОВ "Хлібороб". Договір укладено на підставі рішення 2 сесії 1 пленарного засідання 6 скликання від 21.12.2010, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у м. Лебедин, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.06.2011 за № 00011.

У даному листі також зазначено, що встановлення законності передачі земель з Міністерства оборони до земель запасу Лебединської міської ради неможливе за відсутності відповідної технічної документації із землеустрою, тому договір оренди укладений між Лебединською міською радою та СТОВ "Хлібороб" укладено з порушенням вимог земельного законодавства та з порушенням вимог екологічного законодавства, оскільки за даними науково - консультаційного висновку, складеного Навчально-науковим інститутом права Науково-консультаційного центру правових досліджень Сумського державного університету від 2016 року, на колишній території аеродрому міста Лебедин в результаті експлуатації відбулося масштабне забруднення нафтопродуктами (авіаційним гасом) ґрунтових вод. Враховуючи вищевикладене, для передачі у власність даних земель необхідне очищення території аеродрому від забруднення нафтопродуктами.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, а також погодження проекту землеустрою у відповідності до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 1, 6 ст. 186-1 вказаного Кодексу, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повинне було у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою прийняти рішення про затвердження проекту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 ЗК України, зокрема частиною другою передбаченою, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як передбачено абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 ЗК України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в ч. ч. 1-3 цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України)

Частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч. 7 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що органам, зазначеним у ч. ч. 1-3 цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: - завдання на розроблення проекту землеустрою; - пояснювальну записку; - копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); - рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); - письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; - довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; - матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); - відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; - розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); - розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); - акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); - перелік обмежень у використанні земельних ділянок; - викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - кадастровий план земельної ділянки; - матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); - матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з ч.9 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, посилання апелянта, що законність передачі земель Міністерства оборони до земель запасу Лебединської міської ради неможливо встановити за відсутності відповідної технічної документації із землеустрою, тому договір оренди між Лебединською міською радою та СТОВ "Хлібороб" укладено з порушенням вимог земельного законодавства та з порушенням вимог екологічного законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

З листів від 26.07.2017 № Р--9206-3967/6-17 та від 26.09.2017 № Н--12418-5187/6-17 вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області, відмовляючи позивачу у затвердженні вищевказаного проекту землеустрою, взагалі не посилалось на те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області діяло не на підставі, поза межами та не у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повинне було у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою прийняти рішення про затвердження проекту.

Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задля належного і обґрунтованого способу захисту порушеного права позивача необхідним є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити відповідний проект землеустрою.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що зобов'язання затвердити проект є втручанням в його дискреційні повноваження та виключну компетенцію, з наступних підстав.

Згідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта.

Як вбачається з ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, дана норма не передбачає відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою у разі надходження до нього погодженого проекту.

Отже, в даних правовідносинах відсутня дискреція щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, його обов'язок однозначно визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою в частині відведення земельної ділянки у власність позивача, не є втручанням в його дискреційні повноваження, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення .

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 818/388/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 02.07.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко