Справа № 826/7844/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №826/7844/16

адміністративне провадження №К/9901/401/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімона М.М., -

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу 826/7844/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Денді-Карбон» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни (далі - приватний нотаріус), третя особа - ТОВ «Карбон ЛТД», про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ТОВ «Денді-Карбон»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року у складі судді Костенка Д.А. та

ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Бужак Н.П., суддів Костюк Л.О., Троян Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року керуючий санацією ТОВ «Денді-Карбон» - Левицький А.О. звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - нежитлові приміщення 3 та 4 секцій, загальною площею 3000 кв. м. за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1 за ТОВ «Карбон ЛТД» (), індексний номер 29624420 від 17 травня 2016 року, номер запису про право власності 14530668;

- зобов'язати приватного нотаріуса внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр) запис про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно - нежитлові приміщення 3 та 4 секцій, загальною площею 3000 кв. м. за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1 за ТОВ «Карбон ЛТД» (), індексний номер 29624420 від 17 травня 2016 року, номер запису про право власності 14530668;

- скасувати запис приватного нотаріуса в Державному реєстрі про скасування (припинення) запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - нежитлові приміщення 3 та 4 секцій, загальною площею 3000 кв.м. за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1 за ТОВ «Денді-Карбон» (), вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29423574 від 26 квітня 2016 року;

- зобов'язати приватного нотаріуса внести до Державного реєстру запис про скасування запису про скасування (припинення) запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - нежитлові приміщення 3 та 4 секцій, загальною площею 3000,00 кв.м. за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1 за ТОВ «Денді-Карбон» (), вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29423574 від 26 квітня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, проводячи державну реєстрацію прав на нерухоме майно за ТОВ «Карбон ЛТД» (індексний номер 29624420 від 17 травня 2016 року, номер запису про право власності 14530668), не встановив суперечливість між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, посилаючись на те, що зазначене у майно було зареєстроване за позивачем на підставі рішення господарського суду міста Києва від 24 березня 2009 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 січня 2010 року, постанови Вищого господарського суду України від 17 травня 2010 року у справі № 18/142-50/323, чим, на думку позивача, порушено пункт 1 частини третьої статті 10 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), пункт 12 постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також позивач зазначає, що відповідач повинен був відмовити у державній реєстрації прав ні підставі пункту 5 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV. При цьому зазначає, що у частині другій статті 26 Закону № 1952-IV відсутні підстави для внесення запису про скасування державної реєстрації прав, а судові рішення, на підставі яких відповідачем було зареєстровано право власності за ТОВ «Карбон-ЛТД», не містять будь-яких підстав, передбачених законом, для скасування державної реєстрації позивача.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 27 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що надані відповідачу для проведення державної реєстрації права власності судові рішення, які набрали законної сили, підтверджували право власності ТОВ «Карбон ЛТД» на вказані у цих судових рішеннях нежилі приміщення, тому у приватного нотаріуса були наявні підстави, визначені пунктом 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV для проведення державної реєстрації заявленого третьою особою права власності.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до статті 327 КАС України судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

18 грудня 2017 року представник ТОВ «Денді-Карбон» звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що приватний нотаріус, вчиняючи оспорюванні реєстраційні дії, повинна була витребувати у заявника, зокрема, документ, що підтверджує виникнення або перехід права власності на нерухоме майно до ТОВ «Карбон ЛТД» та документ, що підтверджує припинення права власності на нього у ТОВ «Денді-Карбон», що є порушенням частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27 грудня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що приватним нотаріусом прийнято рішення від 17 травня 2016 року індексний номер 29624420 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким за ТОВ «Карбон ЛТД» зареєстровано права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення 3 та 4 секцій, загальною площею 3000 кв. м. за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1.

На підставі даного рішення у Державному реєстрі зроблено запис №14530668 про право власності ТОВ «Карбон-ЛТД» на вказане нерухоме майно; дата державної реєстрації: 13 травня 2016 року.

Підставою виникнення права власності зазначено: рішення господарського суду міста Києва від 28 вересня 2011 року, постанова Київського апеляційного господарського суду від 08 листопада 2011 року, постанова Вищого господарського суду України від 31 січня 2012 року.

Вказаними рішенням господарського суду міста Києва від 28 вересня 2011 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08 листопада 2011 року і постановою Вищого господарського суду України від 31 січня 2012 року у справі №18/492-40/110-61/20 визнано право власності за ТОВ «Карбон ЛТД» () на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1. Судові рішення набрали законної сили і в установленому процесуальним законом порядку скасованими чи зміненими не були.

Також суди встановили, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 вересня 2016 року №69175153 слідує, що право власності на нежитлові приміщення 3 та 4 секцій, загальною площею 3000 кв. м. за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1, було зареєстровано за ТОВ «Денді-Карбон» () рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Вербою В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29423574 від 26 квітня 2016 року, на підставі рішення господарського суду міста Києва від 18 січня 2009 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 січня 2010 року. Згідно з наявними у справі копіями рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2009 року, зміненого постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 січня 2010 року, залишених без змін постановою Вищого господарського суду України від 17 травня 2010 року у справі №18/142-50/323, за ТОВ «Денді-Карбон» () визнано право власності на частину нежитлових приміщень, які складаються з 3 та 4 секції загальною площею 3000 кв. м., та знаходяться в домоволодінні №1 по провулку Лабораторному в місті Києві.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 вказаного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Пунктами 1 та 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що прямий обов'язок Державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Абзацом 5 частини першої статті 20 Закону № 1952-IV передбачено, що порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об'єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 24 цього ж Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Вичерпний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначений статтею 24 Закону № 1952-IV, частиною четвертою якої встановлено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судами, що надані відповідачу для проведення державної реєстрації права власності судові рішення, які набрали законної сили, підтверджували право власності ТОВ «Карбон ЛТД».

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передував вирішений спір між його учасниками про право на вказане нерухоме майно.

За загальним правилом, інститут права власності не є сталим, це право може виникати, припинятися та переходити від одного власника до іншого.

Підставами припинення права власності є юридичні факти (певні обставини), з якими закон пов'язує, зокрема, перехід його до іншої особи.

На офіційне визнання і підтвердження державою таких фактів покликано врегулювання цих відносин Законом № 1952-IV.

Судові рішення, які стали підставою для вчинення оспорюваних реєстраційних дій, ухвалені пізніше ніж ті, за якими право власності було зареєстровано за позивачем.

За таких обставин, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у відповідача були відсутні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації заявленого третьою особою, тому вчинивши реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна, приватний нотаріус діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України.

Відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суди ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 826/7844/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон,

Судді Верховного Суду