Справа № 182/7198/17
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/7198/17
Провадження № 2-а/0182/62/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О .В., секретаря судового засідання Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про визнання постанови протиправною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

26.11.2017 року відносно нього поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП старшим сержантом поліції, ОСОБА_2 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 625059 від 26.11.2017 року в якому вказано, що він о 15-10 годині у м. Нікополі по вул. Патріотів України, керував автомобілем НОМЕР_1 з причепом н/з ЧМ ЗАП 81241, при цьому на причепі відсутні повторювачі стоп сигналу поворотів, габаритів (фонарі) та не мав поліса обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль та на причеп, чим порушив п. 31,1, 31,4, 3 А, 2.1 Р ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначеною постановою було накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказану постанову він вважає такою, що винесена всупереч норм КУпАП, оскільки п. 2.1. Р та п. 3 А у ПДР України не існує, автомобіль, яким він керував не порушував безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно - технічної документації.

Крім того, відповідачем було порушено норми ст. 256 та ст. 268 КУпАП України при винесенні зазначеної спірної постанови , тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного просить визнати постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 625059 від 26.11.2017 року протиправною та скасувати її.

У судове засідання позивач не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки не відомі, відзиву на позовну заяву не подано.

У відповідності до ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 листопада 2017 поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП старшим сержантом поліції, ОСОБА_2 винесено постанову серії БР N 625059 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 , ч. 1 ст. 126 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 26.11.2017 року ОСОБА_1 о 15-10 годині у м. Нікополі по вул. Патріотів України, керував автомобілем НОМЕР_1 з причепом н/з ЧМ ЗАП 81241, при цьому на причепі відсутні повторювачі стоп сигналу поворотів, габаритів (фонарі) та не мав поліса обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль та на причеп, чим порушив п. 31,1, 31,4, 3 А, 2.1 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. (а.с. 32).

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд приходить висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Підпунктом п. 2.1 "ґ" ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4 "а" ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху .

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що відсутність або не пред'явлення для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП є самостійним видом адміністративного правопорушення, притягнення до відповідальності за котре не потребує вчинення іншого правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення в цьому випадку приймається без складання відповідного протоколу.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу передбачений частиною 1 статті 35 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 2 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію").

Статтею 53 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Отже, п. 21.3 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не вказує на те, що поліс страхування може бути пред'явлений на вимогу поліцейського лише у випадку складення протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод. На думку колегії суддів, водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пред'явити для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також у випадках, вичерпний перелік яких встановлений ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію".

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача для перевірки документів позивача, зокрема страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, стало керування транспортним засобом без повторювачів стоп-сигналу, поворотів, габариту на причепі н/з ЧМ ЗАП 81241, що є порушенням пп. 31.1, 31.4 ПДР.

Проте, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачем було порушено вимоги пп. 31.1, 31.4 ПДР, що в подальшому стало підставою для перевірки документів позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що п. 3 А ПДР України, який вказує відповідач у оспорюваній постанові та який наче б то порушив позивач взагалі відсутній у ПДР України .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, оскільки у відповідача не було передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Законом України "Про національну поліцію" правових підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів позивача, наслідком чого стало притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, та оскаржена постанова серії БР № 625059 від 26 листопада 2017 року не відповідає передбаченим п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам щодо її обґрунтованості.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача і приходить до висновку про скасування постанови поліцейського СРПП № 1 Нікопольського ВП старшого сержанта поліції, ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 625059 від 26 листопада 2017 року на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 19, 46, 77, 243, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про визнання постанови протиправною та її скасування - задовольнити.

Визнати постанову поліцейського СРПП № 1 Нікопольського ВП старшого сержанта поліції, ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 625059 від 26 листопада 2017 року на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. протиправною.

Скасувати постанову поліцейського СРПП № 1 Нікопольського ВП старшого сержанта поліції, ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 625059 від 26 листопада 2017 року на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3