Справа № 336/560/18
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/560/18
Провадження № 2-а/336/131/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя рядового поліції Лукинової Ольги Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який в процесі розгляду справи уточнював та в якому просить суд визнати протиправними дії сержанта поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Лукинової Ольги Олексіївни, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.01.2018 року серії ЕАА № 270167 про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штраф у розмірі 510, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі, а також стягнути з Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя на його користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21.01.2018 року постановою рядового поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Лукинової О.О. його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн. за те, що він нібито 21.01.2018 року об 11 годині 30 хвилин в м. Запоріжжі по пр. Соборному, 35, керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_2, здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 17.1 Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає, що вказана вище постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, а висновки зроблені в ній відповідачем не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим остання підлягає скасуванню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2018 року позивач, керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_2, рухаючись по пр. Соборному, здійснив аварійну зупинку біля будинку № 35, оскільки двигун його транспортного засобу почав глохнути. Зокрема, рухаючись по проспекту Соборний, його автомобіль перестав реагувати при натисканні на педаль газу та почав глохнути. У зв'язку з тим, що вказана ділянка дороги має дуже інтенсивний рух, щоб не створювати затор, він з'їхав із загальної смуги на смугу громадського транспорту та зупинився навпроти будинку № 35 по пр. Соборному, при цьому відповідно до вимог п.п. а» пункту 9.9 правил дорожнього руху України, ввімкнув сигнал та намагався перезапустити газове обладнання.

Позивач посилається на те, що його зупинка була вимушеною та не залежала від реального волевиявлення останнього, яке було спрямоване на продовження руху, разом з тим, через технічну несправність він вимушений був зупинитися.

Крім того, позивач посилається на незаконність оскаржуваної постанови, оскільки в ній відсутні посилання на об'єктивні докази, в адмінматеріалах відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, складена постанова не відповідає визначеній законодавством формі та не може слугувати документом за яким притягнення особи є правомірним, не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки не містить посилання на будь-який технічний засіб, яким можливо здійснено відеозапис

Також позивач зазначає про те, що відповідачем не було роз'яснено підстав притягнення позивача до відповідальності та він був позбавлений права на захист, а також те, що справа розглядалась у скороченому провадженні та за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходженням органу уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення.

На підставі викладеного, позивач вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог закону, чим порушено його права та законні інтереси.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2018 року відкладено підготовче судове засідання та витребувано з Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

13.03.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові докази по справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя рядового поліції Лукинової Ольги Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 04.04.2018 року закрито підготовче провадження у адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.2018 року.

Ухвалою суду від 17.04.2018 року розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою позивача та заявою відповідача.

В судове засідання 06.06.2018 року позивач та його представник не з'явились. Позивач про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просила відмовити. Відповідачем було надано суду відзив на позовну заяву відповідно до якого вона просила відмовити у позові, посилаючись на законність винесеною постанови.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, будь-яких клопотань або заяв до суду не подавав.

У відповідності до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАА № 270167 від 21.01.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с.5).

За змістом вказаної постанови, винесеної 21.01.2018 року об 11 год. 36 хв., 21.01.2018 року об 11 годині 30 хвилин в м. Запоріжжя, пр. Соборний, 35 водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_2, здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив пункт 17.1 правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушеннядоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктом 17.1. правил дорожнього руху України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно розділу 33 пункту 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

З оглянутого відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя рядового поліції Лукинової Ольги Олексіївни (а.с.36) судом встановлено, що позивач дійсно вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого на місці зупинки транспортного засобу в присутності позивача було розглянуто справу та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн., відповідачем позивачу було роз'яснено його права передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. При цьому позивач зазначив, що здійснив аварійну запинку, однак доказів не надав.

Згідно з нормами статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 5 розділу III Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з частиною 4 статі 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частина друга статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 5 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, законодавством не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Судом встановлено, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, яка відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за правопорушення, які передбачені частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Відповідно до частини 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Приймаючи до уваги вищенаведене, беручи до уваги обставини та правові підстави, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, що становлять предмет позову, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, з підстав, наведених у позові необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

На підставі досліджених судом доказів суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя рядового поліції Лукинової Ольги Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 222, 251, 252, 258, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя рядового поліції Лукинової Ольги Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 15.06.2018 року.

Суддя Я.Р.Марко