Справа № 2а-746/2010
Суддя: Стародубцева Л. О.
Дата ухвалення: 2010-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-746- 2010 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2010 року

м. Шостка

Шосткінський міськрайскд суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Стародубцевої Л.О.

з участю секретаря Даниленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції у МВС України в Чернігівський області про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, від 12.05.2010 року,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд скасувати постанову від 12.05.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, мотивуючи тим, що вказаною постановою інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС в Чернігівський області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 260 гривень за порушення правил дорожнього руху п.12.4 ПДР - перевищення встановленої швидкості руху на 34 км. на год.

Позивач вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що необґрунтована, така, що не відповідає дійсним обставинам справи, а тому і нормам КУпАП, оскільки швидкість його автомобіля вимірювалась приладом "Беркут" № 0510041, і при звірянні показань часу вимірювального приладу "Беркут" № 0510041 та реального часу було встановлено, що час фіксації перевищення швидкості, який був зафіксований на вимірювальному приладі, різнився з реальним часом на годинниках усіх присутніх на 05 хвилин,, а саму швидкість руху в населеному пункті не перевищував, т.я. рухався зі швидкістю 78 км. г.

Показання часу вимірювального приладу "Беркут", згідно ст. 251 КУпАП України, не є належним доказом факту вчинення саме позивачем вказаного правопорушення.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та пояснив, що він дійсно 12 травня 2010 року близько о 09 год. 30 хв. керував автомобілем "Опель" д.н. НОМЕР_1 і рухався по автодорозі Кіпті- Глухів-Бачівськ у напрямку м. Києва із швидкістю 78 км. на год.

Зразу ж після в*їзду до населеного пункту селище Вертіївка його автомобіль було зупинено інспектором ДПС Ніжинського взводу ОСОБА_2 який повідомив його про перевищення швидкості руху на 34 км. на год. згідно показів вимірювального приладу "Беркут" № 0510041, оскільки рухався із швидкістю 94 км. на год., чим допустив порушення п. 12.4 ПДР України.

Його заперечення з тих фактів, що при звірянні показань часу вимірювального приладу "Беркут" № 0510041 та реального часу, час фіксації перевищення швидкості, який був зафіксований на вимірювальному приладі, різнився з реальним часом на годинниках усіх присутніх на 05 хвилин, а саму швидкість руху в населеному пункті не перевищував, т.я. рухався зі швидкістю 78 км. г. та що перед цим його автомобіль обігнали інші автомобілі, на дисплеї приладу висвічується тільки цифра швидкості, і зафіксована швидкість на даному приладі не належить його автомобілю та що в автомобілі крім нього, є свідки, а саме його дружина та батьки, інспектор ДАІ до уваги не прийняв та склав протокол і постанову про адміністративне правопорушення за перевищення швидкості руху.

У постанові не зазначені докази, що саме з його автомобілю знята швидкість 94 км. час, а не з тих автомобілів, що його обігнали.

Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про причини неявки суд не повідомив і не надав заяви чи клопотання про перенос справи. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить розписка про вручення судової повістки 14.06.2010 року. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача. Позивач не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 ОСОБА_4, та ОСОБА_1М, який сидів в автомобілі поруч з водієм, і також слідкував за швидкістю руху на спідометрі, оскільки був туман, і в автомобілі була дитина, пояснили, що вони всі разом, 12.05.2010 року знаходилися в автомобілі під керуванням - позивача ОСОБА_1, і швидкість автомобіля була саме 78 км. на год. будь-якого перевищення швидкості руху не допускав, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав..

Як слідує із змісту ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи не вбачається, а відповідач не надав доказів у підтвердження того, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, не усунуті суперечності щодо доведення факту порушення п. 12.4 ПДР України, за яке передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме, перевищення встановленої швидкості руху на 34 км. год.

Оскільки швидкість автомобіля позивача вимірювалась приладом Беркут № 0510041. а відповідно до ст.ст.10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт перевищення автомобілем швидкості руху на 34 км. на год., а також , що саме швидкість руху 94 км. на год. належить саме автомобілю позивача. Покази свідків сумніву у суду не викликають.

Крім того, також не усунуті суперечності щодо виконання вимог ст.256 КУпАП, щодо змісту протоколу, а саме в частині свідчення свідків.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення , передбаченого ч .1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст.122 ч 1, 247 ч.1 п.1, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення , керуючись ст. ст.159, 161, 162, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції у МВС України в Чернігівський області про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, від 12.05.2010 року задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС в Чернігівський області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 від 12.05.2010 року про накладання на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 260 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через міськрайсуд протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга надається протягом двадцяти днів після надання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, або якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання цієї заяви.

Суддя Л.О. Стародубцева