Справа № 638/18963/17
Суддя: Омельченко К. О.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/250/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2018

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О. розглянувши адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.11.2017 року начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2 було винесено постанову №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого п.5ч.2ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 67360 (шістдесят сім тисяч триста шістдесят) гривень.

Вказану постанову №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з того, що під час винесення оскаржуваної постанови начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2 було допущено ряд грубих процесуальних помилок, крім того у діях ФОП ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого п.5ч.2ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Тому, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2 №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 рокупро накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбаченого абз. 1, ч. 1, ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» відносно ФОП ОСОБА_1

Ухвалою суду від 07.05.2018 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження.

До суду надано відзив, в якому представник відповідача проти позову заперечує, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи в контексті того, що відповідач у правовідносинах, з приводу яких подано позов, діяв в межах законодавства.

Крім того, представником відповідача надано клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на пропущення позивачем строку на звернення до суду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Згідно пп.10 п.1 Розділу VIІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, розгляд справи продовжено за нормами КАС в редакції від 15.12.2017 року.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення строку суд зазначає наступне.

18.11.2017 року ФОП ОСОБА_1 поштою отримала постанову №45/3568/о/250-17-П від 06.11.2017 року, винесену начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2, про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до якої мене, ОСОБА_1, визнано винною у вчиненні правопорушення п.6ч.2ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 84200 (вісімдесят чотири тисячі двісті) гривень.

ФОП ОСОБА_1 вважає протиправною постанову №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року, винесену начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2, про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки вона є незаконною та такою, що винесена з грубим порушення Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівною діяльності.

Вищенаведена постанова може бути оскаржена до суду протягом пятнадцяти днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Постанова №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року була винесена за відсутності ОСОБА_1 та отримана поштою 18.11.2017 року.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1, в пятнадцятиденний строк з дня винесення постанови, 21.11.2017 року звернулась з позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду про скасування постанови №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року, винесену начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2, про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно ОСОБА_1, вважаючи винесену постанову рішенням субєкта владних повноважень, якою порушено її права, свободи та інтереси.

Однак, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року було повернуто позовну заяву Фізичної особипідприємця ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови із розясненням права звернення з таким позовом до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Вище наведена ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року отримана ОСОБА_1 27.11.2017 року поштою.

Після отримання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року, ОСОБА_1 було невідкладно подано позовну заяву до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 99 КАС України передбачені строки такого звернення до адміністративного суду, а саме: у ч. 2 зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 в строк звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про скасування постанови №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року, винесеної начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2, а після повернення позову з розясненням права звернення до місцевого суду, подала позов з тими самими вимогами до Дзержинського районного суду м. Харкова, надавши до суду, відповідно до ст. 100 КАС України клопотання про поновлення строку на звернення до суду, суд приходить до висновку, про поважність причин пропуску строку позивачем для звернення до суду, тому суд знаходить законні підстави для поновлення процесуального строку позивачу на звернення до суду, та відмови в задоволенні клопотання про залишення позову без розляду.

Крім того, суд виходить з принципу верховенства права, щодо гарантованого Конституцією України права на звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини»суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

У справі Delcourtv. Belgium Європейський суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Belletv. Fгаnсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на таке, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання представника відповідача.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «;Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

Судом встановлено, що 06.11.2017 року постановою №44/3567/о/250-17-П про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визнано винноюФОП ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п.5 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 67360 (шістдесят сім тисяч триста шістдесят) гривень (а.с.).

Вказану постанову винесено у зв'язку з проведенням позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 на обєкті . на обєкті будівництва «Нежитлові приміщення другого поверху та покрівлі в будинку літ. «Г-2» за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 33» .

В свою чергу, перевірка проводилась за відсутності замовника, що відображено в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

При цьому, жодних відомостей про повідомлення замовника належним чином в акті перевірки не наведено.

Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.10.2017 року про порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від також не містить підпису позивача, будь-яких заперечень або відмітки про вручення позивачупротоколу.

Акт перевірки від 26.10.2017 року, та протокол від 26.10.2017 року взагалі не були отримані позивачем, тобто про час, дату та місцерозгляду справи вона не могла бути обізнана.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 4 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Згідно п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до п.10 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.1995 року №244, уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис субєкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого субєкта містобудування.

Відповідно до п.13 цього ж Порядку, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, субєктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності).Субєкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невідємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

П.14. Порядку передбачено, щопід час складання протоколу уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, розяснює субєкту містобудування, який притягається до відповідальності, його права та обовязки, передбачені Законом та цим Порядком.

Таким чином, відповідачем складено протокол про адміністративне порушення та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з порушенням вимог законодавства, без належного вручення протоколу про адміністративне правопорушення, розяснення прав, що позбавило можливості надати пояснення чи зауваження щодо ого змісту.

Відповідно до п. 19 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 23.05.2011 року №553 припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Відтак, оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час судового розгляду справи відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем субєктом владних повноважень правомірності своїх рішень, невідповідність яких вимогам законодавства встановлена під час розгляду справи.

З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №44/3567/о/250-17-П від 06.11.2017 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбаченого п.5ч.2ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» відносно ФОП ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 295 КАС України.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя