Справа № 822/1672/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1672/18
РІШЕННЯ

іменем України

25 червня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участі:секретаря судового засідання Бачок О.В. представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 03 квітня 2018 року №22/110 про накладення штрафу у розмірі 446760,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.11.2017 року по 31.12.2017 року. Під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: несвоєчасне повідомлення контролюючого органу про прийняття працівників на роботу та факт використання праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин, після фактичного звільнення з роботи згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України. На підставі встановлених порушень, 03.04.2018 року начальником Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/110, якою на позивача накладено штраф у розмірі 446760,00 грн. Позивач із вказаною постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, що викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа - підприємець, РНОКПП - НОМЕР_1.

На підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки № 800 від 28.02.2018 року та направлення на перевірку від 28.02.2018 року № 679 виданих ГУ ДФС у Хмельницькій області, у період з 02.03.2018 року по 07.03.2018 року, посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена документальна позапланова перевірка з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.11.2017 року по 31.12.2017 року.

Під час фактичної перевірки за адресою: м. Хмельницький, вул. Курчатова,20, встановлено здійснення ФОП ОСОБА_4 пошиття жіночого одягу, яка використовує працю десяти найманих працівників. Крім того встановлено, що приміщення обладнане під швейний цех в якому здійснювала пошиття одягу ОСОБА_4 належить їй згідно договору оренди. Згідно договору оренди орендна плата складає 15 тис. грн. в місяць (разом з комунальними платежами). Копії договору оренди ОСОБА_4 не надала. На момент фактичної перевірки 07.12.2017р. в приміщенні працювало десять працівників які надали пояснення щодо свого працевлаштування. ОСОБА_4 19.12.2017р. за листопад 2017р. подано звіт про використання праці згідно трудового договору працівників: ОСОБА_5, ОСОБА_6А, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також подано повідомлення про прийняття працівників на роботу до податкових органів.

За результатами проведеної перевірки складений акт про результати документальної позапланової перевірки ОСОБА_4 № 0548/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 16.03.2018 року.

В акті перевірки № 0548/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 16.03.2018 року відображені порушення ФОП ОСОБА_4, а саме встановлено факт несвоєчасного повідомлення контролюючі органи про прийняття працівників на роботу та факт використання праці найманих працівників - ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13 без належного оформлення трудових відносин, після фактичного звільнення з роботи згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VІІІ із змінами та доповненнями, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VІІІ із змінами та доповненнями.

На підставі акту перевірки № 0548/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 16.03.2018 року, 03.04.2018 року начальником Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/110, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 446760,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (надалі - КзпП України) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно ч. 3 ст. 24 КзпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 7 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (надалі - Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що позивачем допущено відносини з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_13, що мають ознаки трудових без належного їх оформлення, оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем на підставі заяв ОСОБА_6А, ОСОБА_9, ОСОБА_11, та ОСОБА_13 укладено трудові договори між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, даний факт також підтверджено і у акті перевірки № 0548/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 16.03.2018 року.

Із укладених трудових договорів між позивачем та ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вбачається, що зазначені працівники виконували роботу швачок, та несли відповідальність за товарно-матеріальні цінності. Після закінчення виконання завдання передбаченого укладеними договорами трудова діяльність не припинялася. Заробітна плата працівників підлягала оподаткуванню в порядку, визначеному законодавством про прибутковий податок з громадян, також працівники, які працювали у позивача за трудовими договорами підлягали загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Відтак виходячи з вищенаведеного суд приходить до переконання, що позивачем при оформлені працівників на роботу не було допущено порушень норм трудового законодавства, а висновки відповідача про порушення позивачем вимог КЗпП України, а саме наявність неоформлених трудових відносин з працівниками - ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_13, є необґрунтованими.

Окрім того, судом взято до уваги те, що згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад - грудень 2017 року, копії яких містяться в матеріалах справи, із загальної суми нарахованого та виплаченого доходу позивачем за укладеними трудовими договорами в т. ч. із ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 перераховано до органів доходів і зборів суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Зазначені сплати податків СПД підтверджено також листом Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 15670/10/22-01-13-07-09 від 19.06.2018, наданого на запит суду. Вказаний лист містить відомості про те, що ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) в період з 01.10.2017 по 31.12.2017 сплачувала податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 4671,00 грн., військовий збір в сумі 429,00 грн. та єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 6303,00 грн.

Щодо встановленого в ході перевірки порушення позивачем подання до органів ДФС повідомлення про прийняття працівників на роботу, суд зауважує, та тим самим звертає увагу відповідача, що трудовим законодавством не передбачено відповідальності фізичної особи - підприємця у вигляді штрафу за несвоєчасне подання до органів ДФС повідомлення про прийняття працівників на роботу.

Водночас, суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, в його діях повинно бути декілька складових: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплата йому заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Враховуючи те, що суд встановив відсутність порушення статті 24 Кодексу законів про працю України при оформленні взаємовідносин з працівниками ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_13, тобто відсутність факту допуску працівника до роботи без належного оформлення трудового договору, а також відсутність підстав для застосування штрафів, передбачених статтею 265 Кодексу законів про працю України, то винесена постанова від 03.04.2018 року №22/110 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови від 03 квітня 2018 року №22/110 про накладення штрафу у розмірі 446760,00 грн., а тому адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 необхідно задовольнити.

За змістом частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 4467,60 грн. В зв'язку із задоволенням позовних вимог, на користь позивача необхідно присудити 4467,60 грн. судових витрат.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці № 22/110 від 03.04.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судові витрати в сумі 4467 (чотири тисячі чотириста шістдесят сім) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці.

Позивач: ОСОБА_4 (вул. Герцена, 10, к. 33, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001, код НОМЕР_1).

Відповідач: Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці (вул. Кам'янецька, 74, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 червня 2018 року

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_14
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_14