Справа № 815/1459/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Одеса Справа № 815/1459/18

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участю: секретаря Ягенської К.О., представників: позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 агро Україна» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № та №-1 від 11.06.2018 року, та визнання протиправним та скасування рішення від 15.03.2018р. №9113/6/99-99-1101-0225,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» звернулось з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № та №-1 від 11.06.2018 року, та визнати протиправним та скасувати рішення від 15.03.2018р. №9113/6/99-99-1101-0225, мотивуючи це тим, що ГУ ДФС в Одеській області була проведена перевірка позивача за результатами якої 11.06.2018р. ГУ ДФС в Одеській області на підставі Рішення ДФС України від 15.03.2018р. прийняло податкові повідомлення-рішення: №, яким зменшило суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану ТОВ на рахунок платника у банку на 676359 грн., та нарахувала штрафну санкцію у розмірі 338180 грн.; та ППР №-1, яким відмовило ТОВ у отриманні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 4787 грн.. Щодо завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2017року у розмірі 93081,39 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2017 року в розмірі 93081,39 грн. та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за вересень 2017 року позивач зазначає наступне. 03.08.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ОСОБА_4» (надалі TOB «ГОЛ», Експедитор) та Позивачем (Клієнт) було укладено Договір № 1256/1/17 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортних вантажів. Та у зв'язку із наданням послуг відповідно до ОСОБА_2 надання послуг № 248427 від 31.08.2017 р. на загальну суму 558488,36 грн., у тому числі ПДВ - 93081,39 грн., на виконання п.201.1. ст. 201 ПК України Експедитором було сформовано відповідну податкову накладну № 571 від 31.08.2018 р. Зазначена податкова накладна належним чином зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією від 15.09.2017 р. Таким чином, Договір № 1256/1/17 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортних вантажів від 03.08.2017 р. є укладеним, сторонами виконувався, TOB «ГОЛ» були надані позивачу послуги, які були ним прийняті та відображені в бухгалтерському обліку. Правомірність підписаних ОСОБА_2 надання послуг №248427 від 31.08.2017 р., а також сам факт виконання зазначеного договору сторонами не оспорюється. Щодо завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2017 року у розмірі 578 901,21 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з податку па додану вартість за серпень 2017року в розмірі 578901,21 грн. та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за вересень 2017 року, позивач зазначає наступне. 06 вересня 2017 року між TOB ««ОСОБА_3 УКРАЇНА» (надалі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН» (надалі ТОВ «ЛАН», Постачальник) був укладений Договір поставки № 001/09/17 від 06.09.2017 р., за умовами п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця Товар сільськогосподарського виробництва, найменування кількість, загальний обсяг партії якого визначені в Додатковій угоді № 1, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Договір поставки № 001/09/17 від 06.09.2017 р. укладений в письмовій формі, містить всі істотні умови, з боку Покупця підписаний ОСОБА_5, який згідно із преамбулою договору поставки є директором TOB «ОСОБА_3 УКРАЇНА» та діє від імені останнього на підставі Статуту. На виконання умов Додаткових угод №№1,2, 3 від 06.09.2017р., 11.09.2017p., 12.09.2017р. до Договору поставки № 001/09/17 від 06.09.2017 р. кожна із сторін здійснила дії, зокрема, Постачальник поставив товар в кількості 682,68 метричних тонн, виставив рахунки на оплату товару №83 від 07.09.2017 р. № 85 від 11.09.2017 p., № 88 від 12.09.2017 p., № 89 від 18.09.2017 p., а позивач прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними № 82 від 11.09.2017 року, № 87 від 18.09.2017 року з підписами сторін. Вказаний товар було оприбутковано на баланс Позивача та відображено в бухгалтерському обліку, що підтверджується копією оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за вересень 2017 року. У зв'язку із сплатою TOB «ОСОБА_3 УКРАЇНА» на поточний рахунок TOB «ЛАН» грошових коштів та постачанням товару за Договором поставки №001/09/17 від 06.09.2017 р, та на виконання п. 201.1. ст. 201 ПК України TOB «ЛАН» було сформовано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні. Крім того, рух коштів та товарно-матеріальних цінностей підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за вересень 2017 року. Таким чином, Договір поставки № 001/09/17 від 06.09.2017 р. є укладеним, сторонами виконувався, товар був поставлений Постачальником і прийнятий Покупцем. Правомірність підписаних видаткових накладних, а також сам факт виконання Договору поставки № 001/09/17 від 06.09.2017 р. сторонами не оспорюється. Щодо включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ сум ПДВ по яким відсутнє від'ємне значення ПДВ за рахунок проведення коригування податкового кредиту у бік зменшення, позивач зазначає наступне. Так, 11.10.2017 року ДП «АГРО-КОБЛЕВО» здійснило повернення грошових коштів в розмірі 25614,90 грн., в т.ч. ПДВ 4269,15 грн., за озиму пшеницю 6 класу врожаю 2017 року за Договором поставки № 004/0917 від 29.09.2017 року, що підтверджується копією платіжного Доручення №6417 від 11.10.2017р. Відповідно до розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 45 від 11.10.2017р. до податкової накладної №39 від 29.09.2017р. здійснено коригування суми податкового зобовязання та податкового кредиту в розмірі 25614,90 грн., у тому числі ПДВ 4269,15 грн. Також, 10.10.2017 року СВК «ПРОГРЕС» (ІПН 78) здійснило повернення надлишково перерахованих коштів в розмірі 642,00 гри (платіжне доручення № 691 від 10.10.2017 р.), у зв'язку із чим відповідно до розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 10.10.2017 р. до податкової накладної № 6 від 20.09.2017 р. здійснено коригування суми податкового зобов'язання та податкового кредиту в розмірі 642,00, у тому числі ПДВ -107,00 три. Аналогічна ситуація склалась щодо бюджетного відшкодування сум ПДВ по взаємовідносинах Позивача з TOB «ВФ «Україна» () та TOB «Нова Пошта» () на загальну суму ПДВ 436,00 грн. Отже, висновки щодо завищення розрахунку суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку в розмірі 4 376,00 грн. були зроблені відповідачами передчасно та являються безпідставними у зв'язку із неповним дослідженням та аналізом первинних документів податкового та бухгалтерського обліку Позивача. Підсумовуючи усе вищезазначене, позивач зазначає, що господарські операції «ОСОБА_3 УКРАЇНА» з купівлі товару та послуг підтверджуються належними первинними документами, належним чином виданими податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, показниками з Єдиного реєстру податкових накладних, даними бухгалтерського обліку. Тобто, TOB «ОСОБА_3 УКРАЇНА» в повній мірі були дотримані вимоги ПК України, передбачені пунктом 200.4 статті 200 ПК України, а отже податкове повідомлення-рішення Форми «В1» № НОМЕР_1 від 20.12.2017 року та рішення ДФС №9113/6/99-99-1101- 0225 від 15.03.2018 р. про результати розгляду скарги в частині відмови в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 УКРАЇНА» на податкове повідомлення-рішення В1» № від 20.12.2017 року, прийняте ГУ ДФС в Одеській області, є протиправними та підлягають скасуванню, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_6 управління Державної фіскальної служби в Одеській області в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду відзив на позов, який мотивований тим, що ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» уклало договір від 03.08.2017 року №1256/1/17 зо ТОВ «ГОЛ» щодо надання транспортно-експедиторських послуг. На виконання даного договору було складено акт надання послуг від 31.08.2017 року №248427 на прийняття вантажно-розвантажувальних робіт, тощо на загальну суму 558 488,36 грн. в т.ч. ПДВ у сумі 93081,39 грн.. В свою чергу, TOB «ГОЛ» зареєструвало в ЄРПН податкову накладну №571 від 31.08.2017 року на загальну суму 558488,36 грн. з яких ПДВ 93081,39 грн. Договір та акт надання послуг підписано особисто директором та головним бухгалтером підприємства позивача ОСОБА_7, однак згідно інформації ОУ Головного управління ДФС в Одеській області від 21.11.2017 року №908/11/15-32-21-06 з 30.08.2017 року по 12.09.2017 року ОСОБА_7 відсутній на території України (виїзд 30.08.2017 року, час перетину кордону о 9:48 годині, рейс: Одеса - Стамбул (авіа) - в'їзд 12.09.2017 року, час перетину кордону о 22:09 годині, рейс: Стамбул - Одеса (авіа)). Відповідне призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за серпень 2017 року у сумі 93081,39 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з ПДВ за серпень 2017 року у сумі 93081,39 грн. та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за вересень 2017 року у сумі ПДВ 93081,39 грн. Щодо завищення податкового кредиту та від'ємного значення з ПДВ в розмірі 578094,01 грн. за правовідносинами з TOB «ЛАН», відповідач зазначив наступне. TOB «ОСОБА_3 УКРАЇНА» уклало договір поставки від 06.09.2017 року №001709/17 з TOB «ЛАН» щодо придбання товару сільськогосподарського виробництва, додаткові угоди до відповідного договору від 06.09.2017 року №1, від 11.09.2017 року №2, від 12.09.2017 року №3. Даний договір з боку позивача було підписано директором ОСОБА_7. На виконання даного договору TOB «ЛАН» склало видаткову накладну №82 від 11.09.2017 року на загальну суму 1375164 грн. з яких ПДВ 229194 грн., з боку позивача накладну було підписано ОСОБА_8 за довіреністю від 07.09.2017 року № 7. Також на виконання даного договору було складено видаткову накладну № 87 від 18.09.2017 року на загальну суму 2098243,20 грн. з яких ПДВ 349707,21 грн., з боку позивача накладну було підписано ОСОБА_8 за довіреністю від 12.09.2017 року № 8. Отже, договір поставки від 06.09.2017 року №001/09/17 та довіреність від 01.09.2017 року на право отримання товару ОСОБА_8О, підписано особисто директором та головним бухгалтером підприємства позивача ОСОБА_7. Але, за інформацією ОУ Головного управління ДФС в Одеській області від 21.11,2017 року №908/11/15-32-21-06 з 30.08.2017 року по 12.09.2017 року ОСОБА_7 відсутній на території України (виїзд 30,08.2017 року, час перетину кордону о 9:48 годині, рейс: Одеса - Стамбул (авіа) - в'їзд 12.09.2017 року, час перетину кордону о 22:09 годині, рейс: Стамбул - Одеса (авіа)). Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідне призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за вересень 2017 року у сумі 578901,21 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з ПДВ за вересень 2017 року у сумі 578901,21 грн. та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за вересень 2017 року у сумі ПДВ 578901,21 грн.. Надалі, в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ суми ПДВ по яким відсутнє від'ємне значення з ПДВ у відповідному періоді на загальну суму 436 грн., а саме по наступним підприємствам: ПрАТ «ВФ УКРАЇНА», на загальну суму ПДВ 420,89 грн. Період включення посадовими особами позивача у додаток №3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017 року є серпень 2017 року, однак фактично формування податкового кредиту та від'ємного значення по відповідним взаємовідносинам з ПДВ TOB «ОСОБА_3 УКРАЇНА» здійснено у вересні 2017 року (згідно із додатком №5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017 року); TOB «НОВА ПОШТА», на загальну суму ПДВ 15,0 грн. - період включення, посадовими особами позивача у додаток: №3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017 року є серпень 2017 року, однак фактично формування податкового кредиту та від'ємного значення по відповідним взаємовідносинам з ПДВ:TOB «ОСОБА_3 УКРАЇНА» здійснено у вересні 2017 року (згідно із додатком №5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017 року).

Представник відповідача ДФС України в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду відзив на позов, який мотивований тим, що на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 23.11.2017 року № 6247, направлень на проведення перевірки від 23.11.2017 №9272/12-03, від 23.11.2017 №9273/12-03, проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «ОСОБА_9 УКРАЇНА», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2017 року. За результатами проведеної перевірки складено акт від 11.12.2017 року №1853/15-32-12-03/41005225. На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення Форми «В1» віл 20.12.2017 року №. Між тим, відповідно до п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та Митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. ДФС України отримала скаргу ТОВ «ОСОБА_3 УКРАЇНА» на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області Форми «В1» від 20.12.2017 року № НОМЕР_1. В свою чергу за результатами розгляду скарги, вона була задоволена частково. Так, рішенням ДФС України від 05.03.2018 року № 9.113/6/99-99-11 -01-02-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.12.2017 року № НОМЕР_1 в частині заявлено бюджетного відшкодування з ПДВ сум передплат постачальникам товарів по яким фактична поставка товарів (робіт, послуг) фактично не здійснена, та у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині вказане повідомлення-рішення ДФС залишило без змін.

Ухвалою суду від 06.04.2018 року позов ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» залишений без руху.

Ухвалою суду від 18.04.2018 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 23.11.2017р. №6247 (т.1 а.с.162) та направлень на перевірку №9272/12-03, та 9273/12-03 працівниками ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2017р.

За результатами перевірки складений акт №1853/15-32-12-03 у висновках якого перевіряючі зазначили, що ТОВ не має право на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за вересень 2017року) у розмірі 181571 грн; завищено розрахунок суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за вересень 2017р.) у розмірі 676359 грн. (т.1 а.с.47).

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 20.12.2017р. №, яким ТОВ зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ 857930 грн. та нараховані штрафні санкції на суму 338180 грн.(т.1 а.с.49).

З вказаним податковим повідомленням-рішенням ТОВ не погодилось та подало скаргу до ДФС України, яке за наслідками її розгляду 15.03.2018р. рішенням №9113/6/98-9-1101-02-25 скаргу частково задовольнило, скасувало податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 20.12.2017р. № в частині заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ сум передплат постачальникам товарів по яким фактична поставка товарів (робіт, послуг) не здійснена, та у відповідній частині штрафних санкцій, а в іншій частині вказане ППР залишено без змін (т.1 а.с. 55).

11.06.2018р. ГУ ДФС в Одеській області на підставі Рішення ДФС України від 15.03.2018р. прийняло податкові повідомлення-рішення: №, яким зменшило суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану ТОВ на рахунок платника у банку на 676359 грн., та нарахувала штрафну санкцію у розмірі 338180 грн.; та ППР №-1, яким відмовило ТОВ у отриманні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 4787 грн.

Як встановлено судом ТОВ включило до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток №3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017р.) (т.1 а.с.178) суми ПДВ по яким податкові накладні сформовані у попередньому періоді на загальну суму 436грн., а саме по: ПРАТ «ВФ Україна» на загальну суму ПДВ 420,89 грн., податкова накладна №5672880 від 31.08.2017р. (період включення ТОВ ПДВ у додаток №3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017р. є серпень 2017р., та у Розділу ІІ «Податковий кредит» додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2017р. дана сума не зазначалась), та так само щодо ТОВ «Нова пошта» на загальну суму ПДВ- 15 грн.

Сторонами визнається, що загальна вартість наданих послуг ПРАТ «ВФ Україна» в серпні становить 2104,46 грн. в т.ч. ПДВ 420,89 грн. які були сплачені та виписана податкова накладна, яка внесена до Єдиного реєстру податкових накладних. Так само сторонами визнається, що в серпні 2017 року була здійснена оплата послуг «Нової пошти» в т.ч. ПДВ на суму 15 грн. та постачальником послуг виписана податкова накладна, яка внесена до Єдиного реєстру податкових накладних. Тому відповідно до положень ч.1 ст.78 КАС України дані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно пп.4 п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 N 21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 159/28289) платники податку, які відповідно до ст..200 Податкового кодексу України мають право на бюджетне відшкодування ПДВ здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

У таблиці №2 додатку 3 (розрахунок суми бюджетного відшкодування) до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017р. ТОВ зазначило звітний період у якому виникла сума від`ємного значення з ПДВ - 420,89 грн. по постачальнику за ІПН 58 (ПАТ «ВФ Україна» ) та 15 грн. по постачальнику ІПН 14 («Нова пошта») - серпень 2017 року (т.1 а.с. 178), аналогічні дані зазначені й у таблиці №2 Додатку 5 (розшифровка податкового кредиту) до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017р.

Згідно п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Тому суд вважає, що ТОВ правомірно включило до таблиці 2 додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за вересень суму 15 грн. та 420,89 грн. по податковим накладним виписаним в серпні 2017р, так як не сплив термін 365 календарних днів з дня їх складення, та доходить висновку, що з боку ТОВ відсутнє порушення абз. б) п.200.4 ст.200 ПК України та пп.4 п.5 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з ПДВ, а відповідач неправомірно зменшив суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 436 грн.

Щодо включення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ сум ПДВ по придбанню позивачем продовольчих товарів, товарів господарського призначення на загальну суму 4350,81 грн., то суд вважає, що в цій частині рішення прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

До податкового кредиту за вересень 2017 року у додатку №3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017р. ТОВ включило суми ПДВ по придбанню наступних товарів:

- 3205 грн. ТОВ ТА «Пальміра Тревел інсентів» за готельне обслуговування (податкова накладна №13 від 21.09.2017р.);

- 683,84 грн., ПП «Ваш сад» - квіти (податкова накладна №23 від 29.09.2017р.);

- 208,17 грн. ТОВ «Комфі трейд» - рюкзак для ноутбуку (податкова накладна №4480045 від 22.09.2017р.);

- 206,6 грн. ТОВ «Коралл» - печиво, чай, мишка, канцелярські вироби, цукерки (податкові накладні №106 від 01.09.2017р. та №1113 від 28.09.2017р);

- 47,2 грн. ТОВ «Артіль прінт» - візитки (податкова накладна №55 від 26.09.2017р.).

Перевіряючі зазначили в акті, що ТОВ порушило абз. б) п.200.4 ст.200 ПК України та Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, так як не мало право на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 4351 грн. вищевказаних сум ПДВ, тому що за 9 місяців 2017 року чистий прибуток (збиток) склав «-1322,7 тис.грн», а враховуючи те, що придбання продовольчих товарів, товарів господарського призначення проводиться за рахунок прибутку отриманого ТОВ від здійснення господарської діяльності відшкодування ПДВ по вказаним товарам за рахунок проведення «збиткової» фінансово-господарської діяльності не є можливим.

Та суд вважає даний висновок помилковим з наступних підстав.

Податкові накладні по вказаним контрагентам включені до Єдиного реєстру податкових накладних, та представник відповідача не заперечує належне відображення вказаних операцій у бухгалтерському обліку, так й отримання вказаних товарів та їх використання для ведення діяльності ТОВ.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Поняття «господарська діяльність» визначено у ст.3 Господарського кодексу України як діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Слід враховувати, що економічний ефект це абсолютний показник результату будь-якої дії чи діяльності. Він може бути як позитивним, так і негативним.

Визначальним критерієм для кваліфікації діяльності платника як господарської є спрямованість такої діяльності на отримання доходу. І хоча збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської, позаяк при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції, втім визначальною ознакою господарської діяльності є наявність ділової мети, що полягає у намірі отримати економічний ефект від операції.

При цьому відповідач не надав жодного доказу, що ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» не мало наміру отримувати позитивного економічного ефекту від господарської діяльності, тому суд вважає, що податкове повідомленні-рішення від 11.06.2018р. №-1 підлягає скасуванню повністю.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.06.2018р. №3, то підставою для його прийняття є висновки акту, що на час підписання первинних документів (договорів на постачання продукції, довіреностей на отримання продукції, видаткових накладних по отриманню продукції, інших документів) по контрагентам ТОВ «Глобал оушен лінк» та ТОВ «Лан» директор позивача був відсутній на території України (з 30.08.2017р. по 12.09.2017р.), а тому ці документи не можуть прийматися до податкового обліку.

До таких документів віднесені перевіряючими: довіреність від 01.09.2017 року №9 місце складання: м. Одеса видана ОСОБА_8, на отримання від імені ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» вантажів, товарів, тощо, підписана особисто директором ТОВ ОСОБА_10; наказ директора ТОВ №1-о від 01.09.2017р. місце складання: м. Одеса на призначення в.о. директора ТОВ ОСОБА_8; акт надання послуг від 31.08.2017р. №248427 місце складання м. Одеса на прийняття вантажно-розвантажувальних робіт виконавець ТОВ «Глобал оушен лінк» (скорочена назва «ГОЛ»), підписаний директором ТОВ ОСОБА_10; договір поставки від 06.09.2017р. №001/09/17 місце складання: м. Одеса укладений між ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» та ТОВ «Лан», додаткові угоди до відповідного договору від 06.09.2017р. №1, від 11.09.2017р. №2. від 12.09.2017р. №3.

Виходячи з того, що договір не міг бути підписаний директором, коли він перебував за межами України, а місце його підписання в договорі зазначено м. Одеса, перевіряючі дійшли висновку, що відображення даної суми в декларації з ПДВ за серпень 2017 року призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за серпень 2017р. у сумі 93081,39 грн., завищення від`ємного значення з ПДВ за серпень 2017р. у сумі 93081,39 грн., та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за вересень 2017р. на 93081,39 грн. по податковим накладним виписаним ТОВ «Глобал оушен лінк» (скорочена назва «ГОЛ»).

Судом встановлено, що позивач вніс отриману від «Глобал оушен лінк» податкову накладну №571 від 31.08.2017р. до Розділу ІІ «Податковий кредит» Додатку 5 податкової декларації з ПДВ за серпень 2017р. на суму 93081,39 грн. (рядок 6) період складання серпень 2017р.(копія знаходиться в матеріалах справи).

В додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017р. «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» позивач в таблиці 1 вказав суму ПДВ фактично сплачену у попередніх та звітному (податковому) періодах у розмірі 140226 грн. та у таблиці 2 «Розшифровка суми податку сплаченої у попередньому та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг» серед іншого зазначив у рядку 4 суму 93081,39 грн. по постачальнику ІПН№21 (ТОВ «Глобал оушен лінк») та звітний період у якому виникло значення серпень (т.1 а.с.178) та аналогічна інформація зазначена у Додатку 5 до податковій декларації.

Представник відповідача пояснив, що видаткові накладні виписані ТОВ «ЛАН»: від 18.09.2017р. №87, на загальну суму 2098243,20 грн. в т.ч. ПДВ у сумі 349707,21 грн. та від 11.09.2017р. №82 загальну суму 1375164 грн. в т.ч. ПДВ 229194 грн. відповідно, по яким продукція отримана ОСОБА_8 за довіреностями №8 від 12.09.2017р., та №7 від 07.09.2017р., не могли враховуватися як перинні документи, через те, що їх склали пізніше ніж дата зазначена в них, та це призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за вересень 2017р. у сумі 578901,21 грн. та відповідно завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за вересень 2017р. у сумі ПДВ 578901,21 грн.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені у статті 44 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно абз.11 ст.1 Закону України N 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України N 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно ч.5 ст.9 Закону України N 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» 03.08.2017 року уклало з ТОВ «Глобал оушен лінк» (експедитор) договір №1256/1/17 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортних вантажів відповідно до умов якого експедитор зобов`язався за плату надати транспортно-експедиторські послуги з організації завантаження та перевезення зернових, олійних, бобових культур та іншої с/господарської продукції при експорті з України (т.1 а.с.64-70).

ТОВ «Глобал оушен лінк» виписало 31.08.2017р. рахунок на оплату №248427 на суму 558488,36 грн та податкову накладну від 31.08.2017р. №571 (т.1 а.с.73) на суму ПДВ 93081,39 грн., та як пояснив представник позивача, через те, що директор ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» з 30.08.2017р. по 12.09.2017р. не перебував на території України (був у Туреччині), то акт надання послуг №24827 від 31.08.2017р. були підписані ним після повернення до України 13.09.2017р., а рахунок оплачений 15.09.2017р. (платіжне доручення №299 від 15.09.2017р.).

На підтвердження правомірності включення ТОВ до додатку 3 до декларації з ПДВ за серпень 2017р. суми 93081,39 грн. наданий акт надання послуг №248427 від 31.08.2017р. підписаний з боку ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» директором ОСОБА_5 (т.1 а.с.71).

Згідно вказаного акту ТОВ «Глобал оушен лінк» виконав роботи та надав послуги ТОВ ОСОБА_3 агро Україна» по Договору №1256/1/17 на суму 558488,36 грн., в т.ч. 93081,39 грн. ПДВ.

Згідно п.4.3 Договору №1256/1/17 оплата робіт та послуг здійснюється клієнтом протягом 3-х банківських днів з часу пред`явлення рахунку, якщо в Заявці або інших додатках до Договору на конкретну партію вантажу не узгоджені інші терміни, порядок і умови розрахунків.

Вказана податкова накладна зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, та операція відображена належним чином у бухгалтерському обліку ТОВ та відповідач не заперечує даний факт.

Відповідно до п.187.1 ст.187ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Первинним документом який підтверджує отримання ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» від ТОВ «Глобал оушен лінк» робіт, надання послуг є акт виконаних робіт, який як встановлено судом підписаний з боку позивача вже після повернення директора з за кордону -13 вересня 2017р., та оплачений 15 вересня 2017 року (т.1 а.с.233), а тому у ТОВ «Глобал оушен лінк» були відсутні підстави для визначення податкових зобов`язань з ПДВ по неоплаченому рахунку №248427 від 31.08.2017р. та не підписаному в серпні 2017р. директором позивача акту надання послуг №248227 від 31.08.2017р.

З урахуванням того, що документ, який засвідчує факт постачання послуг та виконання робіт ТОВ «Глобал оушен лінк», є акт надання послуг, а дата фактичного підписання його директором ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» - 13.09.2017р., то з урахуванням положень п.198.2 ПК України дата виникнення податкових зобовязань у продавця та віднесення суми податку до податкового кредиту позивачем не може бути раніше 13.09.2017р., а тому дата вказана на податковій накладній №571 на суму ПДВ 93081,39 грн. невірно.

Відповідно до п.201.1 ст.200ПК України податкова накладна складається платником податку на дату виникнення податкових зобов'язань з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, зазначення невірної дати прийняття робіт/послуг за договором є внесення недостовірної інформації у первинний документ, та виходячи з того, що фактично прийняття робіт відбулось у іншому звітному періоді(вересні), суд вважає, що такий документ не може вважаться належним первинним документом в розумінні положень Закону.

Платник податків не позбавлений права в наступному внести коригування в податкову звітність за наслідками виявлення помилки, але на час проведення перевірки воно не здійснювалось.

Враховуючи викладене, суд погоджується з тим, що з боку ТОВ відбулось завищення податкового кредиту з ПДВ за серпень 2017р. у сумі 93081,39 грн., що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ за серпень 2017р. у сумі 93081,39 грн. та відповідно призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за вересень 2017 року у сумі 93081,39 грн.

Згідно п.123.1ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З аналізу даної норми вбачається, що врахуванню підлягає тільки та обставина чи визначалось протягом 1095 днів контролюючим органом платнику суми визначеного податкового зобов`язання, та сторони визнають цю обставину, так як складено ППР від 13.12.2017р.

Тому суд, перевіряючи правомірність прийнятого відповідачем рішення на час його прийняття, вважає, що ГУ ДФС в Одеській області правомірно застосований штраф у розмірі 50%, що відповідає положенням ст.123 ПК України, так як під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач враховував, що у позивача вже існує податкове порушення за наслідками якого прийнято ППР форми «В1» № від 13.12.2017.,

Водночас, питання узгодження суми зазначеної в ППР від 13.12.2017р. не має враховуватися відповідачем, якщо до того часу воно не є скасованим, та судом встановлено, що на цей час відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили щодо ППР від 13.12.2017р., та це не заважає в разі позитивного для позивача прийняття рішення, звернутися до суду по цій справі для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права.

Відповідно до положень ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно положень ч.2 ст.8 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Поняття майно має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже, майно (рішення від 23.02.1995 року у справі «ОСОБА_11 унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.53).

Під дію статті 1 Протоколу №1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив.

Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має «легітимне сподівання» («Федоренко проти України») на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право («Бурдов проти Росії», «Агрокомплекс проти України»); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу («Брезовец проти Хорватії», «Рисовський проти України», «Кечко проти України», «Стреч проти Великобританії», «Москаль проти Польщі», «Сук проти України», «Федоренко проти України», «Україна-Тюмень проти України»).

Вказані рішення ЄСПЛ свідчать про те, що захист права особи на незаконне покладання на неї обов`язку щодо сплати податків та штрафів повинно розглядати, як захист права особи на майно у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Так, у своїх висновках Суд неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п.2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів.

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "ОСОБА_1 дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

Поряд з цим, слід відмітити, що принцип захисту легітимних очікувань також належить до принципів, що розвивалися судовою практикою Європейського суду з метою контролю за здійсненням влади так, щоб не допустити свавілля та зловживань, з метою захисту від можливих порушень з боку публічної адміністрації, в першу чергу, при реалізації державними органами та посадовими особами дискреційних повноважень.

Судом встановлено, що 06.09.2017 року між ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» (покупець) та ТОВ «Лан» (постачальник) укладений договір поставки №001/09/17 за яким постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.2.3 вказаного договору розрахунки за товар, що постачається проводяться впродовж 1 банківського дня з моменту поставки Товару, на підставі наданого Постачальником рахунку Покупець здійснює платіж у розмірі 80% від вартості партії товару; остаточний розрахунок за поставлену партію Товару (20%) Покупець здійснює протягом 1 банківського дня з моменту реєстрації постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (тобто отримання від Постачальника в електронному вигляді повідомлення з Єдиного реєстру податкових накладних про реєстрацію Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних по факту відвантаження відповідної кількості товару) та отримання від Постачальника оригіналів документів 6 рахунку фактури, товарно-транспортної накладної, податкової накладної (передається в електронному вигляді).

В наступному до вказаного договору ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» (покупець) та ТОВ «Лан» уклали додаткові угоди №1 від 06.09.2017р., №2 від 11.09.2017р. та №3 від 12.09.2017р. (т.1 а.с.80-82).

На виконання умов договору 07.09.2017р. постачальником ТОВ «Лан» сформовані податкові накладні: №7 на суму ПДВ 68000 грн. (т.1 а.с.83), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 08.09.2017р.; №8 від 09.09.2017р. на суму ПДВ 102000 грн. (т.1 а.с.85), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.09.2017р.; №9 від 11.09.2017р. на суму ПДВ 59194 грн. (т.1 а.с.87), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.09.2017р.; №10 від 12.09.2017р. на суму ПДВ 84666,67 грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 14.09.2017р.; №11 від 13.09.2017р. на суму ПДВ 84666,67 грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 18.09.2017р.; № 14 від 14.09.2017р. на суму ПДВ 88900 грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 19.09.2017р.; №15 від 15.09.2017р. на суму ПДВ 84666,67 грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 19.09.2017р.; №17 від 18.09.2017р. на суму ПДВ 6807,20 грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 19.09.2017р.

Виставлені рахунки ТОВ «ЛАН» оплачені позивачем згідно платіжних доручень №272 від 07.09.2017р., №273 від 08.09.2017р., №275від 11.09.2017р., №276 від 11.09.2017р. №282 від 12.09.2017р., №283 від 12.09.2017р., №285 від 13.09.2017р., №297 від 14.09.2017р., №298 від 14.09.2017р., №306 від 15.09.2017р., №307 від 18.09.2017р., що не заперечується відповідачем.

Та зауваження з боку відповідача щодо суми ПДВ 578901,21 грн. сформованої ТОВ «ЛАН» стосується того, що продукцію у ТОВ «ЛАН» отримував за довіреностями ОСОБА_8, які виписані директором 12.09.2017р. та 07.09.2017р., в час коли він перебував за межами України.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, директор ТОВ дійсно перебував поза межами України на той час, проте підписав довіреності за кордоном, та відправив літаком до м. Одеси, та вони були отримані та використані. Товар за видатковими накладними №82 від 12.09.2017р. та №87 від 18.09.2017р. був отриманий ОСОБА_8 (який є працівником позивача) в наступному оприбуткований та повністю оплачений в вересні 2017 року, та ці обставини не спростовані відповідачем.

Суд звертає увагу, на те, що відсутність довіреності у особи яка фактично прийняла товар, не є підставою для його не оприбуткуванню та не проведенню розрахунку, в разі наступного погодження його дій керівництвом підприємства, проте позивачем доведено, що товар був прийнятий за довіреністю.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Тобто, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Господарська операція є реальною навіть якщо вона здійснюється без укладання договору, оскільки зміст господарської операції може встановлюватися навіть за відсутності цивільно-правових угод між платниками податків.

Тому суд вважає, помилковим висновок перевіряючих щодо завищення суми податкового кредиту на суму 578901,21 грн., так як відсутність укладеного письмового договору на дату отримання товару, за умови належного оформлення первинних документів видаткових накладних, оплат, не є підставою для неврахування суми ПДВ сформованої за податковими накладними №№7-11,14,17, а тому податкове повідомлення рішення № від 11.06.2018 року в цій частині підлягає скасуванню та в частині нарахування суми штрафу у розмірі 289450,60 грн. (50%).

Також у перевіряючих виникли зауваження щодо відображення та врахування позивачем сум коригувань ПДВ по контрагентам ТОВ ДП «АгроКоблево» та СВК «Прогрес» в наступному періоді (жовтні) за періодом, коли було отримано Розрахунок коригувань, замість періоду отримання (вересні).

ТОВ «ОСОБА_3 агро Україна» 29.09.2017 року укладений з ТОВ ДП «АгроКоблево» договір поставки №004/09/17 на виконання умов якого позивач перерахував кошти у сумі 1526400 грн. за платіжним дорученням №322 в т.ч . ПДВ 254400 грн. (т.1 а.с.248) та отримав податкову накладну №39 від 29.09.2017р. на суму ПДВ 254400 грн.

11.10.2017 року ТОВ «АгроКоблево» повернуло позивачу на рахунок частину коштів в розмірі 25614,90 грн. в т.ч. ПДВ 4269,15 грн. як переплату та склало розрахунок коригування кількісних та вартісних показників №45 від 11.10.2017р. до податкової накладної №39 від 29.09.2017р. (т.1 а.с.105, а.с.106), який спрямувало до позивача, а той зареєстрував його в 03.11.2017 року Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с.108).

При цьому позивач не врахував дану суму в податковій декларації з ПДВ за вересень 2017р. та не збільшив суму податкового зобовязання, а відобразив її в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2017р., що визнається сторонами та суд вважає дані обставини доведеними.

Порядок дій платника податків при коригуванні показників ПДВ визначений п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, та визначає, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

З аналізу даної норми вбачається, що у позивача граничний термін реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування отриманого від постачальника ДП «АгроКоблево» спливає тільки 26.10.2017р., тобто вже після настання строку для подання декларації з ПДВ за вересень 2017р. (до 20.10.2017р.), а тому у нього відсутній обов`язок враховувати суму коригування ПДВ повернуту у вересні 2017р тільки в декларації за вересень.

Суд вбачає з боку позивача тільки порушення строку реєстрації розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних, але за це порушення до нього не застосовували санкції.

Виходячи з того, що вказаний розрахунок зареєстрований 02.11. 2017р., то позивач мав право здійснювати відповідне коригування податкового кредиту за вересень 2017 року в декларації за жовтень 2017р.(що фактично відбулось), а не в декларації з ПДВ за вересень, як на тому наполягав відповідач.

При цьому суд вважає необхідним застосувати п.56.21 ст.56 ПК України, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також ТОВ уклав з СВК «Прогрес» угоду купівлю-продажу по якій придбав пшеницю на суму 1069357,20 грн, в т.ч. ПДВ 178226,20 грн. та перерахував кошти 20.09.2017р. за платіжним дорученням №311(т.1 а.с.251) та отримав податкову накладну №6 від 20.09.2017р.

В наступному 10.10.2017р. СВК «Прогрес» суму в розмірі 642 грн. в т.ч. ПДВ 107 грн. як переплата повернуло позивачу (т.1 а.с.109) та склало розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної №1 від 10.10.2017 року (т.1 а.с.110) який був поданий до Єдиного реєстру податкових накладних 02.11.2017р.

При цьому позивач так само не врахував дану суму в податковій декларації з ПДВ за вересень 2017р. та не збільшив суму податкового зобовязання, а відобразив її в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2017р., що визнається сторонами та суд вважає дані обставини доведеними.

Та дані обставини ідентичні обставинам з ДП «АгроКоблево», а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги частково скасувати рішення ДФС України від 15.03.2018р. №9113/6/98-9-1101-02-25 яким скаргу позивача частково задовольнило, та скасувало податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 20.12.2017р. № в певній частині, то суд вважає, що воно підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.56.10 ст.56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Враховуючи, те що суд під час перевірки обґрунтованості прийняття податкових повідомлень-рішень № та №-1 від 11.06.2018 року ГУ ДФС в Одеській області давав оцінку висновкам акту перевірки на підставі яких приймалось також податкове повідомленні-рішення від 20.12.2017р. №, яким ТОВ зменшувалось суму бюджетного відшкодування з ПДВ 857930 грн. та нараховувались штрафні санкції на суму 338180 грн. та встановив їх неправомірність, крім нарахування суми ПДВ 93081,39грн., тоді як ДФС України в рішенні від 15.03.2018р. прийшло до протилежного висновку та відмовило у задоволенні скарги ТОВ, то суд доходить висновку, що позов в частині скасованих судом сум на які зменшено бюджетне відшкодування ПДВ підлягає задоволенню, а рішення ДФС України в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, те що позивач включив до податкового кредиту суму 93081,39 грн. по недостовірним документам, та вказана сума не могла бути врахована як податковий кредит в серпні 2017р., суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову позивача.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 агро Україна» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №-1 від 11.06.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 11.06.2018 року № в частині суми, що перевищує суму завищення бюджетного відшкодування 93081,39 грн. та суми штрафу 46540,69 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 15.03.2018р. №9113/6/99-99-1101-0225 в частині залишення без змін ППР від 20.12.2017р. № крім рішення що стосується суми ПДВ 93081,39 грн. та нарахованої на неї суми штрафу по операції з ТОВ «Глобал оушен лінк».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ( місцезнаходження: м.Одеса, вул.Семінарська 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 агро Україна» (, м.Одеса вул.Середньофонтанська 19-Г приміщення 33) витрати по сплаті судового збору у сумі 13195,56 грн. сплачені по платіжному дорученню №724 від 27.03.2018р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст..255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Іванов Е.А.

.