Справа № 444/1877/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року№ 876/4678/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Рибачука А.І.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2018 року у справі №444/1877/17 (суддя Мікула В.Є. м.Жовква Львівської області) за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниця) в якому просив: визнати дії працівників Митниці незаконними, скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 16.06.2017 №2134/20900/17 (далі - Постанова) і звільнити його від адміністративної відповідальності.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано дії працівників митниці щодо винесення Постанови неправомірними та незаконними. Скасовано Постанову. У вимозі позивача про звільнення його від адміністративної відповідальності відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує, що поза увагою суду залишені надані Митницею докази, що підтверджують факт ввезення саме позивачем на митну територію України автомобіля, який у встановлений статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК) строк не доставлений до митного органу, що і стало підставою для винесення стосовно останнього оскаржуваної Постанови.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що Постанова є необґрунтованою, прийнятою без урахування всіх обставин справи, що мають значення для її прийняття. При цьому, вимога про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки законом передбачено лише три підстави звільнення від відповідальності за адміністративні правопорушення, які у розглядуваному випадку не можуть бути застосовані.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.05.2017 державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Рава-Руська» Митниці (далі - м/п) Челядіною К.В. було складено протокол про порушення митних правил №2134/20900/17 (далі - Протокол) щодо ОСОБА_1 У ньому зафіксовано, що 26.05.2017 до зони митного контролю м/п в напрямку «В'їзд» прибув автомобіль «Opel Vektra», реєстраційним номер НОМЕР_1, у якому в якості пасажира прямував громадянин України ОСОБА_1

Під час здійснення митних формальностей встановлено, що 15.02.2016 через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребене» м/п позивачем у митному режимі «транзит» ввезено автомобіль «Nissan Primera» реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-код НОМЕР_3, країна реєстрації РП (далі - Автомобіль), та станом на 26.05.2017 не вивезено з митної території України (а.с.9-10).

Ці ж самі дані підтверджуються і витягом із функціонального модуля «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» (далі - Витяг), в них зазначено дату ввезення Автомобіля (15.02.2016) паспорті дані особи, що ввезла Автомобіль, реєстраційний номер та VIN-код транспортного засобу (а.с.31).

Відтак, ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК строк доставки автомобіля більше ніж на 10 діб, чим порушено вимоги частини третьої статті 470 МК.

Протокол складався у присутності позивача та був йому виданий у день його складання. За даними Протоколу розгляд справи про порушення митних правил призначено на 16.06.2017 о 10/00 год.

На підставі Протоколу, Митницею 16.06.2017 в присутності позивача було прийнято Постанову, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн (а.с.11-12).

ОСОБА_1 з вказаною Постановою не погодився оскаржив її до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС). За результатами розгляду скарги постановою ДФС від 21.07.2017 (далі - Постанова-1) оскаржувану Постанову залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Постанову-1 позивачем отримано 02.08.2017 та протягом десяти днів з дня отримання подано до суду позов про оскарження Постанови.

Обгруновуючи неправомірність Постанови ОСОБА_1 вказує, що Автомобіль він не ввозив, посвідчення водія у нього немає, керувати Автомобілем не вміє. Вважає, що ввезення Автомобіля на його ім'я відбулось внаслідок шахрайських дій третіх осіб, про, що ним направлено заяву до органів поліції (а.с.17).

Відповідно до частини третьої статті 470 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами частини другої статті 95 МК до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Проте, всупереч вимогам статті 192 МК, позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звернувся. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб не надав.

Таким чином, ОСОБА_1 не доставив Автомобіль до митного органу призначення, чим перевищив встановлений МК строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб.

Крім того, згідно пункту 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708; далі - Правила) встановлено, що власник транспортного засобу (далі - ТЗ) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). За пунктом 9 Правил №1118 не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою).

За змістом частини першої статті 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції за якими позивач не може бути підданий адміністративній відповідальності, що підтверджують право власності ОСОБА_1 на Автомобіль.

Доказами, що підтверджують факт ввезення позивачем 15.02.2016 Автомобіля на митну територію України є, зокрема Протокол дані до якого вносились на підставі електронної інформації, що міститься у автоматизованій системі митного контролю та митного оформлення, а також Витяг у якому вказано дату ввезення Автомобіля, особисті дані водія та відповідні номери Автомобіля за яким його можна ідентифікувати.

Факт зазначення у Витягу даних про водія та Автомобіль свідчить про те, що на митному контролі при ввезені Автомобіля його власником пред'являлись документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним.

За умови переміщення позивача в якості пасажира та неподання ним вказаних вище документів в якості водія транспортного засобу, у посадової особи Митниці була б відсутня фізична можливість внести до програмно-інформаційних комплексів відповідну інформацію.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо відсутності у нього права на керування ТЗ, оскільки наявність права на керування ТЗ не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування ТЗ не спростовує факту ввезення ним на територію України ТЗ.

Посилання суду першої інстанції, як на обставину, що підтверджує відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення подання останнім в органи поліції заяви про вчинення щодо нього третіми особами шахрайських дій із оформленням Автомобіля на його ім'я, на думку суду апеляційної інстанції не заслуговує на увагу, з огляду на те, що сам факт звернення у правоохоронні органи не є достатньою підставою вважати, що проти позивача вчинені злочинні дії.

Таким чином, встановлено, що станом на 26.05.2017 ОСОБА_1 не вивозив з митної території України Автомобіль, що був ввезений ним 15.02.2016 у зв'язку з чим перевищив встановлений МК строк доставки ТЗ, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб. До найближчого митного органу до завершення визначеного Митницею строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушено ці строки не звертався. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб не надавав.

З огляду на це, є необґрунтованими висновки суду першої інстанції, щодо необхідності скасування оскаржуваної Постанови з підстав, що наведені у ній обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

За пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вищевикладених норм МК, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного скасування Постанови, а тому апеляційна скарга Митниці підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою постанову Львівської митниці ДФС про порушення митних правил від 16 червня 2017 року №2134/20900/17 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування постанови - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
А. І. Рибачук