Справа № 802/941/17-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №802/941/17-а

адміністративне провадження №К/9901/45990/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року (суддя - Дмитришена Р.М.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року (судді: Смілянець Е.С. (головуючий), Сушко О.О., Залімський І.Г.) у справі №802/941/17-а за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - позивач, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1) про стягнення податкового боргу у розмірі 151 074,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог контролюючий орган посилається на те, що за відповідачем рахується податковий борг у сумі 151 074,94 грн, а саме з податку на доходи фізичних осіб в сумі 140 477,70 грн (який складається з податкового зобов'язання - 104 461,20 грн, штрафних санкцій - 26 115,30 грн, пені - 9 901,20 грн) та військовий збір у сумі 10 597,24 грн (який складається з податкового зобов'язання - 7 880,27 грн, штрафних санкцій - 1 970,07 грн, пені - 746,90 грн), який в добровільному порядку не погашений.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, задоволено адміністративний позов. Стягнуто з відповідача податковий борг у сумі 151 074,94 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність у позивача податкового боргу, оскільки сума узгодженого грошового зобов'язання, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 17 січня 2017 року № та № не сплачена платником податків у встановлений законом строк.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити контролюючому органу у задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, оскільки податкові повідомлення-рішення, на підставі яких контролюючий орган звернувся за стягненням, оскаржено в судовому порядку, тому звернення контролюючого органу про стягнення податкового боргу до розгляду справи про скасування податкового повідомлення-рішення в касаційному порядку є передчасним.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, з посиланням на необґрунтованість такої скарги, з огляду на те, що рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили, а отже податкові зобов'язання стали узгодженими, у зв'язку з чим, у відповідача виник обов'язок його сплати у встановлені пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України строки.

Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ПАТ "УніверсалБанк" за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, якою встановлено, що фізичною особою не було подано декларацію про майновий стан за 2015 рік.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № від 17 січня 2017 року, яким збільшено відповідачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 130 576,50 грн, а також податкове повідомлення - рішення № від 17 січня 2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у сумі 9 850,34 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на дату звернення до суду з адміністративним позовом відповідач має податковий борг перед бюджетом, який в добровільному порядку не погашений.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, платник податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом надіслано відповідачу податкову вимогу від 15 лютого 2017 року №276-02.

За правилами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацом 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення №, № від 17 січня 2017 року, у зв'язку з несплатою якого виник податковий борг, у судовому порядку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року у справі №802/1108/17-а, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № та № від 17 січня 2017 року за платежем військовий збір, податкову вимогу №276-02 від 15 лютого 2017 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2017 року, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, податкові повідомлення-рішення №, № від 17 січня 2017 року є узгодженим з моменту набрання законної сили рішення суду апеляційної інстанції у справі №802/1108/17-а, що свідчить про те, що на момент прийняття рішення у даній справі судами попередніх інстанцій, грошове зобов'язання, на підставі якого виник податковий борг, було узгодженим та не погашеним у встановленому податковим законодавством порядку.

За наведених обставин та з урахуванням, що заходи по погашенню відповідачем податкового боргу не призвели до його погашення, доказів про сплату податкового боргу відповідачем під час вирішення справи судами попередніх інстанцій не надано, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 спірної суми податкової заборгованості.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі №802/941/17-а слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі №802/941/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

..........................

..........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду