Справа № 215/2061/18(2-а/215/103/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2018 року справа № 215/2061/18(2-а/215/103/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.,

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі
апеляційну скаргуОСОБА_1
на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2018 року (суддя-головуючий Квятковський Я.А.) у адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до Держави України в особі Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради
провизнання протиправною бездіяльності, притягнення до адміністративної відповідальності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до Держави України в особі Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якому просив

-визнати протиправною бездіяльність Держави України в особі Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду його заяви від 10.11.2017 року, згідно порядку ст. 7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч.ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» (а.с. 1)

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання протиправною бездіяльності, притягнення до адміністративної відповідальності та зобов'язання вчинити певні дії - передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 5-6).

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про передання справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 10).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити позовну заяву до належного суду. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскільки місцевим загальним судам підсудні адміністративні справи з приводу бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що є предметом позову у даній справі, тому суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення про передання справи на розгляд до іншого суду.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для звернення ОСОБА_1 до Держави України в особі Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради слугувало те, що на його звернення до відповідача не було надано жодної відповіді та не було вчинено відповідних дій, чим, на думку позивача, відповідачем порушено вимоги ст. 7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч.ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу».

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Частиною 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного випливає, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб'єктний склад спірних правовідносин.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи вказані вище норми чинного законодавства України, а також те, що відповідач в справі є суб'єктом владних повноважень, який в спірних правовідносинах виконує владні, управлінські функції, предметом розгляду справи є оскарження бездіяльності вказаного суб'єкта, колегія суддів вважає, що даний спір підпадає під ознаки адміністративно-правового спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2018 року про передання справи №215/2061/18 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 312, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2018 року у справі №215/2061/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов