Справа № 643/2654/17
Суддя: Сугачова О. О.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2654/17

Провадження № 2-а/643/198/18

21.06.2018

21 червня 2018 року суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про зобовязання провести поновлення пенсії,-

в с т а н о в и в:

Позивач, в особі свого представника, який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, яким просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести поновлення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 07.10.2009, шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Обґрунтовуючи доводи позову, зазначає, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи безстроково. Московським райсобезом міста Харкова ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності, яка виплачувалася йому до виїзду за кордон, а саме до держави Ізраїль. 26.03.1998 ОСОБА_1 виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік у посольстві України в державі Ізраїль. Починаючи з 1998 року і по сьогоднішній день, ОСОБА_1 призначеної пенсії не отримує. 04.08.2016 представник позивача, діючи на підставі довіреності від ОСОБА_1, звернувся особисто безпосередньо до відповідача із особистою заявою ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії по інвалідності, нотаріально посвідченою та апостильованою, разом з оригіналами усіх необхідних документів, для огляду та засвідчення копій. Листом № 621/П-3 від 17.08.2016 відповідач відмовив ОСОБА_1 у поновленні пенсії, обґрунтовуючи свою відмову відсутністю пенсійної справи. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними і дискримінаційними, та такими, що суперечать чинному законодавству.

Розгляд справи судом вирішено проводити в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому просив адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 по 16.08.2016 залишити без розгляду, а в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив, яким позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Суд, вивчивши доводи позову, відзиву та відповіді на відзив, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи безстроково.

Такий факт підтверджено копією довідки серії ВТЭ -7 № 022346 від 26.06.1991 (а.с.33).

Московським райсобезом міста Харкова ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності.

У березні 1998 року виплату пенсії зупинено, у звязку з виїздом ОСОБА_1 на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Починаючи з 1998 року і по сьогоднішній день, ОСОБА_1 призначеної пенсії не отримує.

04.08.2016 представник позивача, діючи на підставі довіреності від ОСОБА_1, звернувся особисто безпосередньо до відповідача із особистою заявою ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії по інвалідності, нотаріально посвідченою та апостильованою, разом з оригіналами усіх необхідних документів, для огляду та засвідчення копій.

Однак, протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 11.08.2016, позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з підстав знищення пенсійної прави ОСОБА_1 та ненадання останнім оригіналів документів, необхідних для поновлення пенсії.

Відповідно до п. 1.5 8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, заява про поновлення пенсії подається за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Функції з призначення та виплати пенсії повністю передані органам Пенсійного фонду України від органів праці та соціального захисту з 01 січня 2002 року, з прийняттям Закону України від 17.01.2002 № 2981-ІІІ «Про внесення змін до деяких законів України».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 497 «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду України», органи Пенсійного фонду здійснюють виплати пенсій згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Окрім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 497 «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду України», передача функцій з призначення і виплати пенсій здійснюється у такому порядку: 1) органи праці та соціального захисту населення передають за актом приймання-передачі архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років.

Тобто, пенсійна справа ОСОБА_1 мала бути передана від органу соціального захисту до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Більш того, відповідно до п. 2 Постанови № 497, - проводять протягом місяця після передачі пенсійних справ та особових рахунків роботу з відновлення пенсійних справ, відсутніх на момент передачі, після чого передають їх органам Пенсійного фонду; - передають за актом приймання-передачі: один примірник інформативно-довідкової бази даних, систематизованої бази даних законодавчих, інших нормативно-правових актів та документації, необхідної для забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій; - закриті особові рахунки та відомості на виплату пенсії за останні три роки, та інше.

Так, посилання відповідача на те, що пенсійна справа ОСОБА_1 не була передана до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, і що її відсутність унеможливлює поновлення пенсії останньому, є голослівними, безпідставними, та такими, що суперечать нормам закону, та не скасовують обовязок відповідача поновити пенсію позивачу.

Далі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 51 цього Закону, в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009, п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Отже, позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Окрім цього, твердження відповідача щодо неможливості поновити пенсію ОСОБА_1 у звязку із ненаданням ним оригіналів документів, є голослівними, нічим не підтвердженими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, ст.ст. 246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про зобовязання провести поновлення пенсії - задовольнити повністю.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести поновлення пенсії по інвалідності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.10.2009, шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова