Справа № 750/277/18
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/277/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови відповідача у переведенні її на пенсію по втраті годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 50% пенсії за вислугу років її чоловіка ОСОБА_3 на час настання його смерті; зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплатити їй пенсію по втраті годувальника з 21.12.2017 року в розмірі 50% пенсії за вислугу років її чоловіка ОСОБА_3 на час настання його смерті.

Чернігівський окружний адміністративний суд своїм рішення від 12 квітня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію завіком.

Позивач є вдовою ОСОБА_3, який помер 19 листопада 2017 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про смерть, довідкою про склад сім'ї від 10.01.2018 року №260.

Померлий отримував пенсію за вислугу років, як працівник льотного екіпажу, відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

21 грудня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_3

Проте, листом від 03 січня 2018 року №100/06 відповідач відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії у зв'язку з тим, що призначити їй пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії, призначеної за вислугу років померлому чоловіку, немає законних підстав.

Позивач, не погоджуючись з вказаними діями відповідача, звернулася з даним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Водночас, в абзаці 7 частини 2 статті 5 Закону № 1058-IV зазначено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені статтею 9 Закону № 1058-IV, в частині 1 якої зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначені статтями 37-50 Закону №1788-ХІІ та Розділом V Закону № 1058-IV.

Абзацом 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-XII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 2 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Цим абзацом було доповнено вказаний пункт згідно із Законом № 3108-IV.

Таким чином, враховуючи, що Закон № 1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон № 1788-XII, пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсій у зв'язку з втратою годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника закріплено, зокрема, абзацом 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV, відповідно до якого батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-67а14) та від 15 липня 2014 року (справа № 21-263а14) призначення і виплата пенсії у зв'язку з втратою годувальника має здійснюватись відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною 1 статті 37 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у відсотковому відношення від розміру пенсії за віком померлого годувальника.

Перелік осіб, які мають право на пенсію за віком та умови її призначення визначені статтями 12 та 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, зокрема, це досягнення чоловіками віку 60 років і при стажі роботи не менше 25 років (абзац 1 частини 1 статті 12) або зайнятість на перелічених у статті 13 цього Закону роботах, що дають право на призначення такої пенсії на пільгових з умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивача помер у віці 71 року та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 54 Закону №1788-ХІІ, якою передбачено окремий вид пенсійного забезпечення, що не застосовується при обчисленні розміру пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, позивач має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058-IV і її розмір повинен обчислюватись із розміру пенсії за віком. Проте такий вид пенсії її чоловіку не призначався.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

А.Ю.Коротких