Справа № 815/2428/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2428/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними та скасування рішення Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 20.02.2018 року №17/П-2 та від 23.11.2017 року №61/П-2, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн., стягнення з Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій періодів роботи викладачем біології, генетики та анатомії за сумісництвом за період з 20.08.1985 року по 03.01.1988 року та з 29.08.1989 року по 01.09.1999 року, а тому такі рішення відповідача мають бути скасовані судом та на користь позивача має бути стягнута грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій в сумі 47973,8 грн.

За цією позовною заявою відкрито письмове провадження у відповідності до ст. 263 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Відповідачем надано до суду та направлено позивачу відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки у ОСОБА_1 відсутній стаж роботи 30 років роботи працівника освіти, а робота на посаді завідувача відділення у періоди роботи з 01.09.1985 року по 02.01.1988 року та з 01.09.1989 року по 31.08.1999 року не може бути включена до цього стажу.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З 1 вересня 2017 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 4797,38 грн., загальний стаж роботи позивача склав 40 років 10 місяців 10 днів. Заробітна плата для розрахунку розміру пенсії склала 7360,64 грн.

За результатами перевірки пенсійної справи позивача ГУ ПФУ в Одеській області встановлено, що ОСОБА_1 невірно визначений страховий стаж, що дає право на виплату грошової допомоги, зокрема: періоди роботи на посаді завідувача відділення з 01.09.1985 року по 02.01.1988 року та з 01.09.1989 року по 31.08.1999 року до спеціального стажу враховані безпідставно, оскільки «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 в розділі «Вищі навчальні заклади І-ІІ рівня акредитації, професійно-технічні заклади» посада завідувача відділення не передбачена.

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 23.07.2003 року № 1058-ІV.

Однак, рішенням №61/П-2 від 23.11.2017 року Подільське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні грошової допомоги, оскільки стаж її роботи, як працівника освіти, становить лише 23 роки 8 місяців 2 дні, замість необхідних для жінок - 30 років викладацького стажу (аркуш справи 13).

ОСОБА_1 09.02.2018 року звернулася до Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про зарахування до стажу періодів викладацької роботи з 20.08.1985 року по 03.01.1988 року та з 29.08.1989 року по 01.09.1999 року, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 23.07.2003 року № 1058-ІV та з заявою про виплату одноразової грошової допомоги (аркуші справи 38-39).

Однак, рішенням №17/П-2 від 20.02.2018 року Подільське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у зарахуванні до стажу зазначених періодів викладацької роботи та відмовило в призначенні грошової допомоги, оскільки в періоди з 20.08.1985 року по 03.01.1988 року та з 29.08.1989 року по 01.09.1999 року ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача відділенням, а тому робота на посаді викладача, що виконувалась за суміщенням, тобто у вільний від основної роботи час, до спеціального стажу, що дає право на вихід на пенсію за вислугу років, не зараховується (аркуш справи 14).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Суд вважає доводи позивача, викладені в позові обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; тощо, мають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

«Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Згідно зазначеного переліку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, а також вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації передбачені посади, зокрема, викладачі.

Відповідно до «Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14 червня 2000 року до посад педагогічних працівників відноситься посада вчителів та викладачів усіх спеціальностей.

Згідно з п. 4 «Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково - педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займались викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше, ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилась викладацька робота.

Працівникам підприємств, установ та організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом за посадах науково педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки, заробітної плати) до стажу педагогічної роботи, для виплати надбавки за вислугу років, зараховується період роботи на цих посадах.

Таким чином, зарахування роботи на посаді вчителя (викладача) до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 ОСОБА_2 БТ-І №8402878 вбачається, що відповідно до наказу від 19.08.1985 року №83 з 20.08.1985 року позивач прийнята на посаду завідувача відділення шляхом переводу із середньої школи №6; відповідно до наказу №38 від 03.01.1988 року з 03.01.1988 року переведена з посади завідувача відділення на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи; відповідно до наказу №168 від 29.08.1989 року з 29.08.1989 року переведена з посади заступника директора з навчально-виховної роботи на посаду завідувача відділення «Лікувальна справа»; відповідно до наказу №73 від 30.08.1999 року з 01.09.1999 року переведена з посади завідувача відділення «Лікувальна справа» на посаду заступника директора з навчальної роботи; відповідно до наказу №2 від 09.01.2002 року з 09.01.2002 року звільнена з посади заступника директора з навчальної роботи за власним бажанням з залишенням за нею педагогічного навантаження викладача (аркуш справи 32).

Згідно довідок медичного училища ім. В.О. Жуковського №42 від 13.10.2017 року, №07 від 07.05.2018 року ОСОБА_1 у період з 01.09.1985 року по 09.01.2002 року, працюючи на посадах завідувача відділенням та заступника директора медичного училища виконувала педагогічне навантаження за посадою викладача за внутрішнім сумісництвом. Загальна сума заробітної плати складалась з основного окладу та доплати за педагогічне навантаження з відповідним врахуванням сум внесків до Пенсійного фонду України (аркуші справи 33-34).

При цьому, згідно наказів Котовського медичного училища позивач мала педагогічне навантаження, зокрема: згідно наказу №1 від 01.09.1985 року у 1985-1986 учбовому році - як викладач анатомії та основ генетики обсягом 480 годин, згідно наказу №1 від 01.09.1986 року у 1986-1987 учбовому році - як викладач анатомії та основ генетики обсягом 360 годин; згідно наказу №1 від 01.09.1987 року у 1987-1988 році - як викладач анатомії та основ генетики обсягом 360 годин; згідно наказу №1 від 01.09.1989 року у 1989-1990 учбовому році - як викладач біології 382 годин, мед. генетики 60 годин, біології 52 годин, всього 480 годин; згідно наказу №151 від 01.09.1990 року у 1990-1991 учбовому році - викладач біології та мед. генетики обсягом 480 годин; згідно наказу №58-а від 29.08.1998 року у 1998-1999 учбовому році - як викладач 478 годин, згідно наказу №75 від 30.08.1999 року у 1999-2000 учбовому році - як викладач 354 годин. Крім того, згідно довідки Медичного училища №15 від 29.05.2018 року позивач виконувала педагогічне навантаження викладача біології та медичної генетики, зокрема у 1994-1995 навчальному році-422 години, 1995-1996 навчальному році - 456 годин, 1996-1997 навчальному році 420 годин (аркуші справи 17-28, 74).

З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку що записами в трудовій книжці, копіями наказів та довідками підтверджується факт виконання позивачем обов'язків викладача у навчальному закладі у спірний період, а відтак підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію, а тому рішення Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 20.02.2018 року №17/П-2, від 23.11.2017 року №61/П-2, якими позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Правова позиція з цього питання викладена у постанові від 27.02.2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №470/402/17, в якій містяться висновки, що зарахування роботи на посаді вчителя до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менш ніж 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 2, 5, 6, 7 «Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж»статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Оскільки виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України та суд прийшов до висновку про протиправність рішень Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 20.02.2018 року №17/П-2, від 23.11.2017 року №61/П-2 щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, належним способом захисту прав позивача у відповідності до ст. 245 КАС України, в даному випадку, буде зобовязання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 20.02.2018 року №17/П-2 та від 23.11.2017 року №61/П-2, а також зобовязання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (вул. Миру-1, с. Бочманівка, Подільський район, Одеська область, 66309) до Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (вул. Шкільна, 2-Б, м. Подільськ, Одеська область, 66300) про визнання протиправними та скасування рішень Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 20.02.2018 року №17/П-2, від 23.11.2017 року №61/П-2, яким відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн., стягнення з Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 23.11.2017 року №61/П-2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 20.02.2018 року №17/П-2.

Зобовязати Подільське обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 47973,8 грн.

Стягнути з Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п. 15.5 ч. 1 розділу VІІ Перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.І. Свида

.