Справа № 824/573/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу адміністративної справи

з одного адміністративного суду до іншого

25 червня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/573/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув матеріали за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції в Чернівецькій області, поліцейського роти №2 БУПП в Чернівецькій області Смоляка Юрія Васильовича про визнання протиправним рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати рішення рядового патрульної поліції роти №2 БУПП в Чернівецькій області Смоляка Юрія Васильовича про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик неправомірним; стягнути з Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції в Чернівецькій області на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1038,00 грн та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (ст. 19 КАС України).

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч. 5 ст. 5 КАС України).

Правила розмежування предметної юрисдикції (підсудності) адміністративних справ встановлено ст. 20 КАС України. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 20 КАС України).

Частиною 3 ст. 27 КАС України встановлено, що підсудність окремих категорій справ визначається цим Кодексом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано ст. 286 КАС України. Так, ч. 1 цієї статті передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, загальне правило, яке встановлено наведеними нормами КАС України полягає в тому, що предметна юрисдикція (підсудність) адміністративних судів не може бути змінена. Відтак, спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень стосовно притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

З матеріалів справи видно, що позивач оскаржує дії відповідача з приводу незгоди з тимчасовим затримання і доставленням його транспортного засобу на спеціальний майданчик, який був залишений ним на стоянці на паркувальному місці облаштованому для інвалідів.

Як встановлено з матеріалів позову, 01.04.2018 р. поліцейським роти №2 БУПП в Чернівецькій області, рядовим поліції Смоляком Ю.В. складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до ст. 265-2 та ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Згідно вказаного акту здійснено тимчасове затримання транспортного засобу марки Mitsubishi моделі Outlander, д.н.з. НОМЕР_1, що належить позивачу, який доставлено на спеціальний майданчик за адресою м. Чернівці, вул. Заводська, 22.

Суд звертає увагу, що ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Так, ч. 5 ст. 122 КУпАП, на підставі якої відповідачем тимчасово затримано і доставлено транспортний засіб на спеціальний майданчик, встановлено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 265-2 КУпАП встановлено порядок тимчасового затримання транспортних засобів.

Так, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені ч. 1, 2, 3, 4, 6, 7 ст. 121, ч. 3, 4 і 5 ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), ст. ст. 122-5, 124, 126, ч. 1, 2, 3 і 4 ст. 130, ст. ст. 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодеком України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, в даному випадку позивач звернувся до суду з позовною вимогою щодо оскарження дій (рішення) відповідача з приводу незгоди з тимчасовим затримання і доставленням його транспортного засобу на спеціальний майданчик при притягненні його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Отже, враховуючи наведене, даний спір підсудний місцевому загальному суду, як адміністративному, а не окружному адміністративному суду.

Аналогічна правова позиція викладена Вінницьким апеляційним адміністративним судом в постанові від 10.04.2018 р. у справі № 824/122/18-а.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити також і те, що вказана адміністративна справа не може бути розглянута Чернівецьким окружним адміністративним судом і з інших підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Посилання позивача в позовній заяві щодо не складання відповідачем відносно нього протоколу про порушення Правил дорожнього руху передбаченими ст. ст. 122 та 265-2 КУпАП жодним чином не свідчить про підсудність даного спору окружному адміністративному суду, оскільки дії (рішення) відповідача у спірних правовідносинах вчинялися на підставі вимог КУпАП, а тому такі дії (рішення) повинні перевірятися судом з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлених ст. 286 КАС України.

Передачу справ з одного суду до іншого суду визначають положення ст. 29 КАС України. Однак, вказаною нормою законодавець не врегулював питання передачі справ за правилами предметної підсудності. Відтак, виходячи із приписів ч. 6 ст. 7 КАС України щодо застосування судом закону за аналогією, правила щодо передачі адміністративного позову з одного суду до іншого суду в даному випадку мають визначатись з урахуванням норм, які визначають передачу справ за територіальною підсудністю.

Так, згідно ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 1, 2 ст. 30 КАС України).

Статтею 25 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи, що адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, суд приходить до висновку про необхідність передачі даного адміністративного спору за підсудністю до Першотравневого районного суду м. Чернівців за місцем проживання позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 7, 20, 25, 29, 248, 256 та 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції в Чернівецькій області, поліцейського роти №2 БУПП в Чернівецькій області Смоляка Юрія Васильовича про визнання протиправним рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди передати за підсудністю на розгляд до Першотравневого районного суду м. Чернівців.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 295-297 КАС України.

Суддя В.К. Левицький