Справа № 826/1053/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Київ № 826/1053/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
до третя особаДепартаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Осінній»,
провизнання протиправними дій, скасування містобудівних умов та обтяження забудови,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулись ОСОБА_1 (далі - позивач - 1, ОСОБА_1), ОСОБА_2 (далі - позивач - 2, ОСОБА_2) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач, Департамент містобудування та архітектури), в якому просили:

- визнати протиправними дії відповідача щодо видачі містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15;

- скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що в порушення вимог Закону України «Про планування і забудову населених пунктів», Закону України «Про основи будування», Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.07.2011 за № 912/19650 відповідачем видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15, оскільки Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Осінній» (далі - третя особа, ОК «ЖБК «Осінній») проектував та здійснював забудову земельної ділянки по вказаній адресі у 2013 році на підставі містобудівних умов та обтяжень від 22.01.2013 № 695/0/01/009-13, виданих для забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового будинку садибного типу та Декларації про початок виконання будівельних робіт ОК «ЖБК Осінній» від 05.04.2013 №22 «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1» та реєстрації змін даних у зареєстрованій Декларації про початок виконання будівельних робіт від 02.07.2014 № ІУ 30 «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1».

Позивачі зазначають, що будівництво вказаного будинку завершене 27.04.2015, тобто через 13 днів після одержання оскаржуваних містобудівних умов.

Разом з тим, позивачі наголошують, що видача нових містобудівних умов та обмежень, як вихідних умов на етапі будівництва будинку законодавством не передбачена, а в силу вимог ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника, а отже, на думку позивачів, містобудівні умови та обмеження від 22.01.2013 № 695/0/01/009-13 були чинними до завершення будівництва житлового до 27.04.2015.

Позивачі посилаються на те, що оскаржуваними містобудівними умовами та обтяженнями порушено цільове призначення земельної ділянки на АДРЕСА_1, що передбачене Генеральним планом м. Києва, затвердженим рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/18040, оскільки містобудівними умовами та обтяженням від 22.01.2013 № 695/0/01/009-13 та первинним розрахунком, наданим для одержання містобудівних умов та обтяжень від 22.01.2013 № 695/0/01/009-13, передбачалося будівництво садибного будинку поверховістю 4 поверхи (3 поверхи + масандра), в той же час об'єктом забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 є 6-поверховний (шестиповерховий) будинок із 49 квартир та вбудованими офісними приміщеннями.

Крім того, останні наголошують, що відповідно до рішення Київської міської ради від 05.03.1992 № 35 «Про збереження малоповерхової садибної забудови в м. Києві та вдосконалення порядку використання її території» земельні ділянки у Ленінградському районі (Святошинський район) по АДРЕСА_1 до номеру АДРЕСА_5 віднесені до району збереження індивідуальної малоповерхової садибної забудови із ущільненням, що також вказує на протиправність оскаржуваних містобудівних умов та обтяжень від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15.

Більш того, позивачі вказують на те, що оскаржувані містобудівні умови та обмеження земельної ділянки порушують права землевласників (позивачів) на безпечне проживання по АДРЕСА_2 (забудовником ведено в експлуатацію шестиповерхова забудова на відстані 14 м. від будинку, розташованого по АДРЕСА_2) та АДРЕСА_3 (виритий котлован у загрозливій близькості до будинку АДРЕСА_3 (усього 4 метри замість 20 метрів від будинку).

Позивачі також посилаються на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/14575/14, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, якою позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: ОК «ЖБК «Осінній» задоволено та скасовано реєстрацію декларації від 05.04.2013 за № KB 22 та реєстрацію повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації від 02.07.2014 за № КВ 30.

Таким чином, позивачі вважають, що дії відповідача щодо видачі містобудівних умов та обтяжень від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15 є протиправними, а містобудівні умови є такими, що суперечать вимогам законодавству, а тому підлягають скасуванню.

Позивач - ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали вказані позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що до Департаменту містобудування та архітектури від ОК «ЖБК «Осінній» надійшла заява № 50006-0900 з проханням надати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресом: АДРЕСА_1.

Представник відповідача вважає, що намірами забудови земельної ділянки третьою особою було будівництво житлового будинку. Разом з тим, відповідно до Генерального плану, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/18040, територія за функціональним призначенням належить до території садибної забудови, у зв'язку з чим, наміри забудови земельної ділянки відповідають положенням містобудівної документації на місцевому рівні.

Крім того, представник відповідача посилається на абз. 2 п. 3.19 ДБН Містобудування і планування забудови міських і сільських поселень 360-92**, яким передбачено, що район садибної забудови може бути сформований окремими житловими чи блокованими будинками з присадибними (приквартирними) ділянками з господарськими будівлями або без них. Забудова цих районів не повинна перевищувати 4-х поверхів. Поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та територій, інших нормативних вимог, регіональних традицій.

В той же час, представник відповідача наголосив, що п. 10 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15 визначено, що одним з основних техніко-економічних показників передбачено, що поверховість будівлі складає 3 поверхи + мансарда з антресоллю, з огляду на що забудовником не порушено вимоги на абз. 2 п. 3.19 ДБН Містобудування і планування забудови міських і сільських поселень 360-92**.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на правомірність оскаржуваних містобудівних умов та обтяжень від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позивних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, зокрема, представник наголосив, що житловий будинок по АДРЕСА_1 збудований та відповідно до Декларації про готовність об'єкту до експлуатації № КВ 06 «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1» введений в експлуатацію.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 № 4049 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою суду від 26.10.2017 вказану справу прийнято до провадження суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіним О.А. та призначено до судового розгляду.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

У судовому засідання 19.04.2018 ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, рішенням Київської міської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд» від 27.10.2005 № 356/3817 земельна ділянка, площею 0,10 га по АДРЕСА_1 передана ОСОБА_3 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Київської міської ради від 16.03.2006 № 245/3336 земельна ділянка, площею 0,08 га по АДРЕСА_4 передана ОСОБА_4 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі Державного акту від 03.03.2006 № 05-7-01977 замовнику - ОСОБА_3 надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 22.01.2013 року № 695/0/01/009-13. для проектування будівництва житлового будинку садибного типу.

Відповідно до основних техніко-економічних показників об'єкта будівництва, передбачених вказаними містобудівними умовами та обмеженням загальна площа об'єкта будівництва складає 2080,40 м2, площа земельної ділянки складає 0,1003 га, поверховість складає 3 поверхи + мансарда, умовна висота будинку 14,5 м, площа забудови 605,3 м3, відсоток забудови 62%, площа озеленення земельної ділянки 278 м2.

На підставі Державного акту від 16.11.2006 № 05-7-02357 замовнику - ОСОБА_4 надано архітектурно-планувальне завдання від 18.06.2007 № 07-0389 на проектування будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресом: АДРЕСА_4.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2012 ОСОБА_3 ОК «ЖБК Осінній» продано земельну ділянку, площею 0,1003 га по АДРЕСА_1.

На підставі договору оренди земельної ділянки від 01.07.2014 ОСОБА_4 ОК «ЖБК Осінній» передано в короткострокову оренду земельну ділянку, площею 0,0800 га по АДРЕСА_4.

Разом з тим, 04.04.2013 ОК «ЖБК Осінній» звернувся до Інспекції ДАБК у м. Києві з заявою про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт із будівництва житлового будинку за адресом: АДРЕСА_1, яку останнім 05.04.2013 зареєстровано за № KB 22

В той же час, членами ОК «ЖБК Осінній» прийнято рішення стосовно перерахунку техніко-економічних показників до проектної документації «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1». На засіданні загальних зборів учасників ОК «ЖБК Осінній» від 12.04.2014 затверджені зміни до проекту будівництва та наказом голови правління від 07.06.2014 № 07/06/14 затверджені зміни до проектної документації, зокрема, загальна площа об'єкта будівництва збільшена з 2080,40 кв.м. до 3240,00 кв.м. та поверховість з 3 + мансарда до 6.

14.04.2015 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 № 226/15/12/009-15, намірами яких передбачено будівництво житлового будинку.

Відповідно до основних техніко-економічних показників об'єкта будівництва, передбачених вказаними містобудівними умовами та обмеженням загальна площа об'єкта будівництва складає 3043,00 м2 , площа земельної ділянки складає 0,1003 га, поверховість складає 3 поверхи + мансарда з антресоллю, умовна висота будинку 14,5 м, площа забудови 605,3 м3, відсоток забудови 62%, площа озеленення земельної ділянки 278 м2.

Позивачі, вважаючи вказані містобудівні умови такими, що порушують їх права звернулися з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до п.п. 7 та 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

В силу положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: прогнозування розвитку територій; забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об'єктів; встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об'єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; проведення моніторингу забудови; ведення містобудівного кадастру; здійснення контролю у сфері містобудування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації (ч. 3 ст. 8 вказаного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд дійшов висновку, що основним видом містобудівної документації на місцевому рівні є генеральний план населеного пункту на основі якого (у його складі або як окремий документ), з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, може розроблятися план зонування території відповідного населеного пункту.

Процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст визначає Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за № 912/19650 (далі - Порядок № 109, у редакції, чинній на момент видачі спірних містобудівних умов та обмежень).

Пунктом 2.1 Порядку № 109 визначено, що містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з п. 2.2 Порядку № 109 для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Відповідно до п. 2.4 Порядку № 109, розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Тобто, єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

В той же час, згідно з ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є однією з основних складових частин вихідних даних. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Отже, проаналізувавши вказані норми, суд зазначає, що містобудівні умови та обмеження є вихідними даними для проектування об'єкту будівництва.

При цьому, аналізуючи зміст оскаржуваних містобудівних умов, суд вказує на те, що вказаними містобудівними умовами та обмеженням передбачено будівництво житлового будинку, загальна площа якого складає 3043,00 м2 , площа земельної ділянки складає 0,1003 га, поверховість складає 3 поверхи + мансарда з антресоллю, умовна висота будинку 14,5 м, площа забудови 605,3 м3, відсоток забудови 62%, площа озеленення земельної ділянки 278 м2.

В той же час, судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/18040 затверджено Генеральний план м. Києва на період до 2020 року, яким встановлено що, територія за функціональним призначенням належить до території садибної забудови.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 05.03.1992 № 35 «Про збереження малоповерхової садибної забудови в м. Києві та вдосконалення порядку використання її території» земельні ділянки у Ленінградському районі (Святошинський район) по АДРЕСА_1 до номеру АДРЕСА_5 віднесені до району збереження індивідуальної малоповерхової садибної забудови із ущільненням.

Водночас, під терміном «збереження з ущільненням» мається на увазі збереження існуючої садибної забудови в районах, де окремі ділянки перевищують розміри, встановлені для Києва. При цьому передбачається можливість добудови та перебудови існуючих будинків і будівель, підвищення згідно з затвердженим проектом детального планування /ПДП/ забудови шляхом зменшення наднормативних ділянок /з урахуванням конкретних умов/ до нормативних розмірів, розміщення на вільних ділянках нових малоповерхових будинків, необхідних об'єктів громадського обслуговування висотою 3-х поверхів, впорядкування мережі вулиць та проїздів, прокладка необхідних інженерних мереж і комунікацій, озеленення та благоустрій території.

Більш того, відповідно до додатку Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди, житлові будинки, основні положення ДБН В.2.2-15-2005» малоповерхова забудова - забудова території одно-, дво-, триповерховими житловими будинками різних типів.

При цьому, суд вважає безпідставним твердження третьої особи про те, що збудований житловий будинок містить 3 поверхи + мансарда з антресоллю, з огляду на наступне.

Так, відповідно до додатку Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди, житлові будинки, основні положення ДБН В.2.2-15-2005» поверх мансардний (мансарда) - поверх у горищному просторі, фасад якого повністю або частково утворений поверхнею (поверхнями) похилої чи ламаної покрівлі. Горище - простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху.

Отже, аналізуючи вказані терміни, суд зазначає, що фактично поверх мансардний (мансарда) є горищем, який має простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху, який повністю або частково утворений поверхнею (поверхнями) похилої чи ламаної покрівлі.

В той же час, антресоль - напівповерх, розташований між двома поверхами або вбудований у об'єм основного поверху для збільшення корисної площі приміщення.

При цьому, поверх основний - поверх (для розрахунку ліфтів), на який мешканці мають нормальний доступ із прибудинкової території.

Тобто, приймаючи до уваги визначені поняття, суд наголошує, що антресоль є напівповерхом, розташованим між двома поверхами або вбудованим у об'єм саме основного поверху, на який мешканці мають нормальний доступ, у зв'язку з чим, в силу Державних будівельних норм України «Будинки і споруди, житлові будинки, основні положення ДБН В.2.2-15-2005» антресоль не може бути вбудований у об'єм поверху мансардний (мансарда), тобто горища, оскільки це суперечить вказаним будівельним нормам та загрожує життю та здоров'ю мешканців такого будинку.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи даних фотофіксації, житлового будинку по АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 53-54, 284), щодо яких учасниками справи не надано жодних заперечень або заяви в порядку ч. 3 ст.180 КАС України, вбачається, що такий будинок має 5 поверхів.

В той же час, з даних фотофіксації є очевидним, що поверхня фасаду 5-го поверху частково містить покрівлю, однак, така поверхня останнього поверху не є ані мансардним поверхом, ані антресоллю.

Таким чином, аналізуючи оскаржувані містобудівні умови та матеріали справи, в контексті викладених норм та рішень Київської міської ради, суд дійшов висновку, що наміри забудови земельної ділянки не відповідають положенням містобудівної документації щодо забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15, у зв'язку з чим, дії відповідача щодо видачі оскаржуваних містобудівних умов є протиправними, а отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника.

Аналогічне положення передбачене п. 1.3. Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за № 912/19650.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Суд зазначає, що прийняті відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15, останні не є нормативним актом органу місцевого самоврядування та вичерпують свою дію внаслідок їх виконання.

В той же час, з матеріалів справи видно, що 28.04.2015 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві затверджено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 06 «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1», у зв'язку з чим, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15 вичерпали свою дію.

При цьому, суд звертає увагу, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень ненормативного акту, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, введено об'єкт в експлуатацію), позов, предметом якого є таке рішення, не може бути задоволений, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № К/9901/1884/18 2а-222/11, від 01.03.2018 у справі № К/9901/17243/18 1304/10452/12, від 02.05.2018 у справі № 806/7339/13-а (провадження № К/9901/1871/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на викладене, а також зважаючи на те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15 вичерпали свою дію, оскільки будівництво за вказаною адресою завершене, тобто в силу об'єктивних обставин такі містобудівні умови втратили свою чинність, що є наслідком відмови у позові в цій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних і допустимих у розумінні ст. 73 КАС України доказів на спростування доводів позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32) щодо видачі містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 14.04.2015 № 226/15/12/009-15.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін