Справа № 826/17503/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Київ № 826/17503/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Ясинської К.В., представника позивача Волосної Я.О., представника відповідача Голінея І.І., представника третьої особи Шпіня В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

10.10.2016 Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» (ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО») звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Офіс великих платників податків ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.08.2016 № та №.

В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що за результатами поданих платником податку декларацій з податку на прибуток за 2012-2014 роки у ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» станом на 22.04.2015 на особовому рахунку обліковувалася переплата з податку на прибуток, яка утворилася в результаті сплати авансових внесків з податку на прибуток за період І квартал 2013 - ІV квартал 2014 років.

Тобто, посилаючись на те, що щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств є однією з форм попередньої сплати одного й того ж податку - податку на прибуток, наявна сума переплати податковим органом не заперечується, що свідчить про наявність підстав для самостійного зарахування відповідачем коштів у сплату авансових внесків після скасування рішення про розстрочення податкового боргу, а відтак і відсутність будь-яких підстав для висновків про несвоєчасну сплату, більше того, і порушення контролюючим органом порядку розрахунку штрафних санкцій, - ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» просило визнати оскаржувані рішення такими, що порушують його права.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2016 у справі відкрито провадження і призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2017 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві).

На підставі рішення зборів суддів від 10.10.2017 та розпорядження керівника апарату суду від 11.10.2017 справу передано на повторний автоматизований розподіл.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України, за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.01.2018 справу прийнято до провадження на призначено до розгляду.

26.01.2018 Офісом великих платників податків ДФС подано до суду відзив на адміністративний позов, а 13.04.2018 й 01.06.2018 додаткові пояснення у справі з доказами.

Позивачем 24.04.2018 подано заперечення на пояснення відповідача. При цьому, присутня у судових засіданнях представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази.

Представник відповідача та представник третьої проти позову заперечували.

У свою чергу суд, заслухавши учасників справи, розглянувши документи і матеріали, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Офісом великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» з питання несвоєчасної сплати авансових платежів за податковими деклараціями з податку на прибуток підприємства за період серпень - вересень 2015 року по рішеннях ОДПС України про розстрочення податкового боргу, за результатами якої складено Акт перевірки від 21.07.2016 №1025/28-10-41-06/34003224.

Перевіркою встановлено, що ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 та пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (ПК України), що призвело до несвоєчасної сплати до бюджету суми авансових внесків з податку на прибуток підприємства (код платежу 11020300), по податковим деклараціям за період серпень - вересень 2015 року за рішенням ОДПС про розстрочення податкового боргу №43 від 20.08.2015.

Відповідно до інтегрованої картки АІС Податковий блок нарахуванню штрафних санкцій підлягають несвоєчасно сплачені суми авансових внесків за деклараціями з податку на прибуток підприємства за період серпень-вересень 2015 року, які сплачувались до бюджету за рішеннями ОДПС про розстрочення податкового боргу.

У зв'язку з несвоєчасним погашенням сум розстрочення податкового боргу за рішеннями ОДПС України №43 від 20.08.2015 (як встановлено в судовому засіданні в акті допущено описку, оскільки мова йде про договір про розстрочення податкового боргу №43 від 20.08.2015, введений рішенням про розстрочення боргу від 20.08.2015 №279), сума штрафних санкцій у розмірі 36865163,16 грн, підлягає сплаті до бюджету.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.08.2016 №, яким товариству за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток створеного за участю іноземних інвесторів (код 11020300), за несвоєчасне погашення сум розстрочення податкового боргу за рішенням ОДПС України сум авансових внесків з податку на прибуток підприємства у розмірі 749336 грн., визначено до сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 74933,60 грн та №, яким позивачу, за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток створеного за участю іноземних інвесторів (код 11020300), за несвоєчасне погашення сум розстрочення податкового боргу за рішенням ОДПС України сум авансових внесків з податку на прибуток підприємства у розмірі 171703356 грн, визначено до сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 36790229,56 грн.

ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» оскаржило податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України в адміністративному порядку (скарга від 26.08.2016 №05-14/1-119), однак рішенням служби від 27.10.2016 №23165/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення повністю незаконними товариство звернулося до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що підставою застосування до позивача фінансових санкцій став висновок Офісу великих платників податків ДФС про факт несвоєчасної сплати позивачем сум авансових внесків з податку на прибуток підприємства (код платежу 11020300) за серпень-вересень 2015 року.

Як вбачається із особової картки платника податку, за результатами поданих позивачем декларацій з податку на прибуток за 2012-2014 роки у товариства станом на 22.04.2015 на особовому рахунку обліковувалася переплата з податку на прибуток в сумі 332677942,23 грн, яка утворилася в результаті сплати авансових внесків з податку на прибуток за період I квартал 2013 - IV квартал 2014 років. Дана обставина також визнається Офісом великих платників податків ДФС.

13.04.2018 року відповідачем подано до матеріалів справи пояснення на позовну заяву, в яких наголошено на неможливості сплати податку на прибуток та авансових внесків з податку на прибуток в межах одного коду бюджетної класифікації. Тобто, єдиною перешкодою для зарахування переплати з податку на прибуток підприємств в рахунок погашення податкового боргу позивача з цього ж податку була наявність двох різних кодів бюджетної класифікації для поточних платежів з податку на прибуток підприємств та для авансових внесків з цього ж податку.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до статті 8 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) бюджетна класифікація використовувалась для складання і виконання державного та місцевих бюджетів, звітування про їх виконання, здійснення контролю за фінансовою діяльністю органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших розпорядників бюджетних коштів, проведення фінансового аналізу в розрізі доходів, організаційних, функціональних та економічних категорій видатків, кредитування, фінансування і боргу, а також для забезпечення загальнодержавної і міжнародної порівнянності бюджетних показників. Бюджетна класифікація є обов'язковою для застосування всіма учасниками бюджетного процесу в межах бюджетних повноважень.

Тобто Бюджетна класифікація не стосується податкових правовідносин, не визначає види податків та зборів та не повинна братися судом до уваги навіть за умови, що вона унеможливлювала дії відповідача із зарахування переплати податку на прибуток позивача в рахунок погашення податкового боргу з цього податку, у зв'язку із тим, що платежі з податку на прибуток класифіковані за різними кодами бюджетної класифікації.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», наказу Міністерства фінансів України №11 від 14.01.2011 «Про бюджетну класифікацію» податок на прибуток підприємства (код 11020000) складається, зокрема з самого податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код 11020300), та авансових внесків з податку на прибуток таких підприємств (код 11023300).

Тобто, суд погоджується із доводами позивача про те, що сплата податку на прибуток підприємств, і сплата авансових внесків з податку на прибуток підприємств, є складовими частинами одного податку (платежу) - податку на прибуток підприємств, що здійснюється в межах одного коду класифікації доходів бюджету - 1102.

На момент існування спірних правовідносин існував лише такий вид податку як «податок на прибуток підприємств». Окремого податку «авансовий внесок з податку на прибуток підприємства» не існувало (ст. 9 ПК України). Виходить, що авансовий внесок з податку на прибуток підприємств - це лише форма сплати податку на прибуток підприємств.

В обґрунтування своєї позиції відповідач також посилається на пункти 43.1 та 43.2 статті 43 ПК України, якою передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків здійснюється після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Проте, посилання на цю норму є безпідставним, адже позивач не звертався до податкового органу з заявою про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання, а звертався до податкового органу із заявами (№05-14/2-075 від 22.04.2015, №05-15/1-301/2 від 25.04.2014), в яких просив провести зарахування з сум наявної переплати з раніше сплачених авансових внесків з податку на прибуток в рахунок оплати таких платежів.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпункт 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачає, що грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України, платник податку має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм ПК України вбачається, що зарахування переплати з раніше сплачених авансових внесків з податку на прибуток в межах одного податку, в рахунок сплати (погашення податкового боргу) з податку на прибуток підприємств, здійснюється в автоматичному режимі (без заяви платника).

Відповідно, в даному випадку відповідач повинен був в автоматичному режимі, без заяви позивача, здійснити зарахування переплати з раніше сплачених авансових внесків з податку на прибуток у рахунок сплати нарахованих авансових внесків за наступні періоди платежів (погашення податкового боргу) з податку на прибуток.

В матеріалах справи наявні копії листів ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» адресовані відповідачу від 22.04.2015 №05-14/2-075, від 25.04.2014 №05-15/1-301/2 з проханням, зокрема, провести зарахування з сум наявної переплати з раніше сплачених авансових внесків з податку на прибуток в рахунок оплати таких платежів.

У відповідь, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків підготовлено лист від 13.05.2015 №11891/10/28-10-20-3-20 з посиланням на аналіз податкової та фінансової звітності товариства за 2013-2014 роки, встановлення неадекватного зменшення доходів, а відтак необхідність отримання додаткової інформації та пропозицією розглянути питання щодо перерахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код платежу 11020300). Однак, доказів надсилання його позивачу чи відповідно отримання, відповідачем до суду не надано.

Отже, як встановлено судом, подані ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» Офісом великих платників податків ДФС звернення залишені без задоволення (хоча і з наявною пропозицією у листі від 13.05.2015 №11891/10/28-10-20-3-20 перерахувати переплату в рахунок майбутніх платежів), в тому числі і станом на дату прийняття ДФС України рішення №279/с про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) від 26.08.2015 зарахування наявної на особовому рахунку товариства переплати у рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств також не проведено.

Фактичне зарахування сум переплати з раніше сплачених ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» авансових внесків з податку на прибуток на загальну суму 172452692 грн. у рахунок таких платежів з податку на прибуток проведено відповідачем лише 06.10.2015, що підтверджується даними графи 4 Розрахунку штрафної санкції (додаток до Акту перевірки).

При цьому таке зарахування платежів здійснено податковим органом самостійно, без відповідних заяв з платника податків.

Таким чином, суд вважає, що за обставин наявної у позивача переплати з податку на прибуток підприємств, яка утворилася в результаті сплати товариством авансових внесків з податку на прибуток, станом на 22.04.2015, висновок податкового органу про несвоєчасну сплату до бюджету сум авансових внесків з податку на прибуток підприємств є необґрунтованим.

Офіс великих платників податків ДФС наголошує, що ДФС України 26.08.2015 прийнято рішення про скасування рішення ДФС про розстрочення податкового боргу №279 від 20.08.2015 на підставі листа Служби безпеки України від 25.08.2015.

Однак такий письмовий доказ суду не наданий. Відповідно, суд позбавлений можливості його дослідити та врахувати в ході розгляду справи. При цьому, предмет розгляду і дослідження у справі є іншим і стосується питання зарахування сум переплати платежів в рахунок сплати податкових зобов'язань, а тому у суду не має підстав примати цей лист як доказ.

Пунктом 100.1 статті 100 ПК України надано визначення розстроченню та відстроченню грошових зобов'язань або податкового боргу як процедури перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу.

Жодне положення ПК України, зокрема і статті 87, 100 не передбачають заборон у разі реалізації платником податку права на отримання розстрочки з певного виду, на зарахування переплати з такого податку в рахунок погашення його податкового боргу з такого податку.

Отже рішення про розстрочення податкового боргу не скасовувало обов'язку податкового органу здійснити зарахування переплати зі сплачених авансових внесків з податку на прибуток у рахунок погашення зобов'язань зі сплати цього податку, а лише передбачало певний порядок сплати такого податку.

Також слід враховувати, що у пункті 31 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України міститься пряма заборона застосовувати штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати за наслідками діяльності у 2015 році.

Крім того, досліджуючи питання проведення розрахунку штрафних санкцій, наведеному у додатку до Акту перевірки від 21.07.2016 №1025/28-10-41-06/34003224 судом встановлено, що він містить певні невідповідності, а відтак є некоректним.

Зокрема, у розрахунку загальна сума боргу за позиціями «Рішення ОДПС України про розстрочку (відстрочку) податкового боргу №43 від 20.08.2015» (графа 1) - становить 183201811,80 грн. Тоді як згідно самого договору про розстрочення податкового боргу №43 від 20.08.2015 сума розстрочення становить 91999467,79 грн. Тобто, вбачається подвійне врахування однієї й тієї ж суми. Згідно строки «Всього» за підсумком графи 4 «Сума сплаченого боргу» Розрахунку штрафних санкцій (додаток до Акту перевірки) податковим органом визначена сума - 172452692 грн. Проте, підсумок усіх строк у вказаній графі 4 складає 184700483,80 грн. При цьому штрафні санкції податковим органом нараховані, виходячи з 184700483,8 грн.

Також у розрахунку невірно визначені граничні строки сплати авансових внесків з податку на прибуток (графа 2 «Дата сплати відповідно графіку»), що призвело до неправильного визначення розміру фінансової відповідальності.

В силу положень пункту 6.1 статті 6, підпунктів 7.1.6, 7.1.7 пункту 7.1 статті 7, пункту 33.1 статті 33, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, абзацу 1 підпункту 57.1 статті 57 ПК України, податкове зобов'язання за звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) платнику податку потрібно сплатити не пізніше 30 календарних днів після закінчення звітного (календарного) місяця.

Відповідно, визначені відповідачем у розрахунку граничні терміни сплати авансових внесків з податку на прибуток за серпень 2015 до 30.08.2015, за вересень 2015 до 30.09.2015, суперечать вищенаведеним вимогам ПК України.

Вказані помилки та невідповідності призвели до некоректного визначення кількості «днів затримки» (графа 5 «Кількість днів затримки»), а також обрання розміру відсоткової ставки штрафних санкцій (графа 6 «% ставка») за рядом позицій, що в свою чергу обумовило невірний розрахунок сум штрафних санкцій у графі 7 «Сума ШС, грн».

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у ній матеріали, суд доходить висновку про доведення позивачем дотримання ним законодавчих вимог щодо сплати податку на прибуток, та як наслідок, про відсутність у відповідача правових підстав для застосування до ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на прибуток, а відтак наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд зазначає, що відповідно до частини першої вказаної статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 України,

вирішив:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.08.2016 № та №.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна, 1-3/2, 6 поверх, приміщення G-1, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 555878 (п'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак