Справа № 415/2925/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП протиправними, скасувати постанову серії АР №496999 від 06.04.2018 р., провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 30.03.2018 р. приблизно о 14 год. 30 хв. ним було виявлено порушення вимог п. 31.4.3 (г), п. 2.1 (г) ПДР України, транспортним засобам марки «ТОYОТА САМRY» д.н.з. НОМЕР_1, у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання та водій не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому просив постанову серії АР №496999 від 06.04.2018 р. визнати такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства, адміністративний позов залишити без задоволення.

Згідно ст. 268 ч. 3 КАС України неприбуття особи не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2018 р. відповідачем відносно позивача протиправно було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №496999, за вчинення правопорушення передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 30.03.2018 р. о 14 год. 03 хв. у м. Сєвєродонецьку по пр-ту. Центральний, керував автомобілем НОМЕР_2, у якого на розсіювачах світлових приладів було нанесене тонування та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 31.4.3 (г), 2.1 (г) ПДР України.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб'єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов'язком суб'єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Ст.279 ч.2 - … посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 ч.2 абз.3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Окрім того, приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та відсутні відомості про технічний засіб, на який провадився відеозапис (а.с.8).

Не надані докази того, що розсіювачі світлових приладів на автомобілі позивача мали тонування, яке, як це передбачено ПДР, зменшувало їх прозорість чи світлопропускання, і суду. З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що такий висновок був зроблений ним, виходячи з внутрішнього переконання. Клопотання позивача здійснити хоча б візуальну перевірку роботи приладів на відстані 100 метрів відповідач відхилив.

Також з наданого запису вбачається, що зі слів відповідача адміністративна справа відносно позивача розглянута 02 квітня 2018 р., однак оскаржувана постанова винесена 06 квітня 2018 р.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічна позиція викладена і у постанові ВС від 26 квітня 2018 р. у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Тому позов в частині визнання дій відповідача щодо розгляду адміністративної справи протиправними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.121 ч.1 КУпАП підлягає задоволенню.

Не було підстав і для накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ст.19 Констиуції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» вказано, що водій повинен пред'явити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

У п.21.2 і 21.3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 10.11.2015 р.) , зазначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Суд акцентує увагу на тому, що хоча особа під час керування транспортним засобом і зобов'язана мати при собі страховий поліс та пред'являти його на вимогу, зокрема працівників Нацполіції, - вказане положення п.21.3 необхідно розглядати у комплексі з положенням п.21.2 цієї ж статті закону.

Тому суд робить висновок, що спеціальним Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги пред'явлення страхового полісу. Це випадки складення протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення (якщо коли протокол про адміністративне правопорушення не складається) та складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію, оскільки саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.

Такий висновок базується також і на положеннях ст.32 Закону «Про Національну поліцію», яка передбачає чітко визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи тощо.

Тобто право працівника органів Нацполіції вимагати у особи документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими законодавством.

Передбачив законодавець обмеження прав працівників органів Національної поліції і у інших випадках, наприклад у ст.35 Закону «По Національну поліцію» викладений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

З огляду на положення ст.19 Конституції України суд вважає, що відповідач перевищив службові повноваження, вимагаючи у позивача надання страхового полісу, оскільки склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП в діях позивача був відсутній, а відповідно і відсутня підстава для перевірки наявності полісу обов'язкового страхування.

Тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серії АР №496999 від 06.04.2018 р. інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: