Справа № 803/649/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року

Київ

справа №803/649/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9312/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року (суддя - Денисюк Р.С.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року (судді: Сапіга В.П. (головуючий), Левицька Н.Г., Хобор Р.Б.) у справі №803/649/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (далі - позивач, ТОВ "Агротехніка") звернулось до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 грудня 2014 року № та №.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що витрати та податковий кредит позивачем було сформовано за реально здійсненими господарськими операціями з контрагентами ПП «Терра», ТОВ «УТФ Зерно», ТОВ «Елітекогруп» та на підставі належним чином оформлених первинних документів, натомість посилання контролюючого органу на відсутність реальних правових наслідків є необґрунтованими.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року № та №. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Агротехніка» судові витрати у сумі 487,20 грн.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач мав право на формування витрат та податкового кредиту з огляду на реальність здійснення господарських операцій, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Агротехніка".

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення сум грошового зобов'язання з податку на прибуток та ПДВ, згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №9024/03-18-22-02/21750952 від 31 липня 2014 року, оформленого за результатом проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Агротехніка» з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТОВ «Турія-Агро», ТОВ «КВК «Мерсер» за березень 2014 року, ПП «Терра» за березень, квітень 2014 року, ТОВ «Посередник 03» за період з 1.07.2011 по 30.06.2014, ТОВ «УТФ Зерно» за період з 1.08.2011 по 31.08.2014, ТОВ «АФ «Олексіївська» за період з 1.08.2011 по 30.06.2014, ТОВ «Елітекогруп» за період з 1.12.2012 по 31.07.2014, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим ТОВ «Агротехніка» занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті у 2013 році на суму 673 929,00 грн; пунктів 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого ТОВ «Агротехніка» завищено податковий кредит на загальну суму 4 246 639,00 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства сформовані на підставі довідки ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області від 12 червня 2014 року № 981/15-03-22-0304/32927564 «Про результати зустрічної звірки ПП «Терра» щодо документального підтвердження господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «Тегола 2014» та контрагентами покупцями: за період березень, квітень 2014 року», якою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ПП «Терра» та ТОВ «Тегола 2014» у квітні 2014 року, та акт Камянець-Подільської ОДПІ від 30 вересня 2014 року №1193/222/37180544 «Про результати проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Елітекогруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні показників податкової звітності з податку на додану вартість за наслідками проведених господарських операцій із ТОВ «Агросота» за період з 01.01.2013 по 30.06.2014, яким констатовано нереальність здійснення господарських відносин між цими контрагентами, що призвело до завищення податкового кредиту ТОВ «Елітекогруп» по операціях з даним контрагентом. Крім того, використано акт ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 14.08.2014 «Про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ «УТВ Зерно» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ «Володимир-Волинська Птахофабрика», ТОВ «Слатрейд Агро», ТОВ «СП Агродар ЮГ» за період березень 2014 року, та ТОВ «ЮГ Агропостач», ТОВ «Вавилон № 14» за період травень 2014 року, яким вказано на нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «УТФ Зерно» з цими контрагентами за вказані періоди.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1 010 893,50 грн, в тому числі: за основним платежем 673 929,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 336 964,50 грн та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5 775 486,00 грн, в тому числі: за основним платежем 3 850 324,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1 925 162,00 грн.

Судами також встановлено, що господарські правовідносини між позивачем та контрагентами відбувалися з ПП "Терра", ТОВ "УТФ "Зерно", ТОВ "Еліткогруп" на підставі договорів поставки товару (макухи соняшникової, шрот соєвий, соя товарна), про фактичне виконання яких свідчать наявні у матеріалах справи копії специфікацій, податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, посвідчення про якість товару.

У подальшому придбаний товар позивачем був реалізований, за зовнішньоекономічними контрактами до Республіки Білорусь та Республіки Польща, що підтверджується експортними митними деклараціями та відповідає цілям господарської діяльності товариства.

Крім того, 26 червня 2014 року між ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Елітекогруп" укладено договір складського зберігання зерна №КВ-СЗ-2-2-96, предметом якого є надання зерновим складом за плату послуг по прийманню, сушінню, очистці, зберіганню) товару, що передається поклажодавцем. Оплата за придбаний товар проведена у безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення. Всі придбані матеріали, сировина та ТМЦ використані позивачем у своїй виробничій діяльності.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, вказує на неврахування судами доводів контролюючого органу щодо відсутності реального здійснення господарських операцій позивача з контрагентом, з огляду на наявність актів перевірок контрагентів по ланцюгах постачання, якими не було встановлено фактичного здійснення діяльності (придбання товарів, послуг) у вказаних контрагентів. Касаційна скарга інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі контролюючим органом не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права скаржником не наведено.

8. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

9.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

9.2. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

9.3. Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

9.4. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

9.5. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10. Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

10.1. Стаття 1.

10.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

10.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

10.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

12. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

13. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

14. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

16. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в акті перевірки, в запереченні на позовну заяву, в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень) та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат та податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

17. Контролюючим органом всупереч вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених позивачем з контрагентами, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про неправомірну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

18. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили доводи контролюючого органу щодо неможливості підтвердження факту здійснення ТОВ "Агротехніка" господарських операцій із зазначеними контрагентами, посилаючись на довідку ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.06.2014 року № 981/15-03-22-0304/32927564 "Про результати зустрічної звірки ПП "Терра", акт Кам'янець-Подільського ОДПІ від 30.09.2014 №1193/222/37180544 "Про результати проведення документальної виїзної перевірки ТОВ "Елітекогруп", акт ДПІ в Оболонському районі м. Києва від 14.08.2014 "Про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ "УТВ Зерно", оскільки такі акти вказують на фактично виявлені порушення чинного законодавства між контрагентами позивача по ланцюгу їх постачання, а не безпосередньо у взаємовідносинах позивача із ПП "Терра", ТОВ " УТФ "Зерно" та ТОВ "Елітекогруп". Крім того, контролюючим органом не було надано доказів, що за результатами вказаних перевірок, контрагентам були здійснені донарахування податкових зобов'язань за господарськими операціями, що мають безпосереднє відношення до позивача (по ланцюгу постачання).

19. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено кожну господарську операцію позивача з вищезазначеним контрагентом, за якими позивачем було сформовано витрати та податковий кредит, та надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в запереченні на позовну заяву так і апеляційній скарзі, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в запереченні на позов та апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

21. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

22. У ході розгляду справи платником податків з огляду на приписи процесуального закону, що діяв на момент прийняття оскаржуваних рішень (частина перша статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України) підтверджено належними та допустимими доказами правомірність формування податкового кредиту за реально вчиненими господарськими операціями.

23. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи статті 44, 138, 139, 193, 198 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі №803/649/15-а слід залишити без задоволення.

24. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

25. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі №803/649/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду