Справа № 488/880/18
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/880/18
Провадження № 2-а/488/115/18 р.
19.04.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Тузові Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Патрульної Поліції у м. Миколаєві про зміну постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі ,-
У березні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив змінити постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 656531 від 09.03.2018 року.
В обґрунтування позову зазначив, що 09.03.2018 року постановою інспектора батальйону № 1 УПП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_3 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 425,00 грн. Вказана постанова була мотивована тим, що позивач, керуючи автомобіль IVECO 35 С 14 НРІ з державним номерним знаком ВЕ 2685 ВХ не зупинився перед стоп-лінією та здійснив проїзд регульованого перехрестя просп. Богоявленського з вул. Старофортечна на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 г ПДР України.
Позивач не оскаржує факту вчинення ним вищевказаного правопорушення, але не може погодитися з накладеним на нього штрафом у розмірі 425,00 грн., вважає його занадто суворим і таким, що не відповідає вимогам ст. 33 КупАП.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача також у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судовим розглядом встановлено, що 09.03.2018 року інспектором Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 разом з напарниками було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій - ОСОБА_2 автомобіля IVECO 35 С 14 НРІ з державним номерним знаком ВЕ 2685 ВХ не зупинився перед стоп-лінією та здійснив проїзд регульованого перехрестя просп. Богоявленського з вул. Старофортечна на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 г) ПДР України.
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення пункту 8.7.3 ґ) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУПАП, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до п. 8.7 ГІДР Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.
В п. 8.7.3 ґ) ПДР зазначено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Згідно з п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. В нашому випадку, водій не стежив за дорожньою обстановкою, проігнорував світлофорний об'єкт, як першочерговий засіб регулювання дорожнього руху та не виконав його вимоги, хоча зобов'язаний був це зробити.
Факт вчинення правопорушення позивачем є наявним, визнається самим позивачем у своєму позові та підтверджується наданими стороною відповідача доказами відеозаписами з нагрудного відеореєстратора.
Таким чином, позивачем було вчинене грубе порушення правил дорожнього руху, що є недопустимим з огляду на безпеку дорожнього руху та в жодному випадку не має залишатися безкарним.
Щодо вимоги позивача змінити оскаржувану постанову в частині накладення стягнення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
При цьому слід звернути увагу, що важливим при розгляді питання щодо дискреційних повноважень контролюючих органів є те, що суд не може виходити за межі завдань адміністративного судочинства та не може втручатися в дискреційні повноваження органу.
Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Оскільки, згідно ст. 222 КУпАП, органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП є Національна поліція України та її посадові особи, то вирішуючи питання про зміну оскаржуваної постанови в частині звільнення позивача від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, суд вийшов би за межі повноважень, визначених Кодексом адміністративного судочинства України та перебрав на себе дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки його позов є необґрунтованим та недоведеним у судовому засіданні, а оскаржувана ним постанова є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 8-9, 14, 250, 286, 297 КАС України, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Патрульної Поліції у м. Миколаєві про зміну постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського адміністративного апеляційного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу УІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Л.І. Селіщева