Справа № 821/362/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р. Справа № 821/362/17

Категорія: 11.5Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Місце ухвалення: м. Херсон
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2017р. №51840472.

Позов обґрунтовував тим, що постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII може бути прийнято державним виконавцем лише у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та з одночасним надісланням виконавцем до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. Під час виконавчого провадження державний виконавець не вчинив жодної дії, направленої на виконання рішення суду, зокрема, не було накладено на боржника штраф за невиконання вимог державного виконавця та не було направлено звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.03.2017р. позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову від 17.03.2017р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В своїй скарзі апелянт зазначає, що стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» містить обовязок державного виконавця щодо накладення на боржника штрафу та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення лише у випадку невиконання рішення суду без поважних причин. Судом першої інстанції не враховано, що у виконавчому провадженні №51840472 у боржника ГУНП в Херсонській області наявні поважні причини невиконання рішення суду, а саме: ухилення ОСОБА_2 від проходження конкурсу для зайняття вакантної посади в Новокаховському відділі поліції. Державний виконавець керується виключно вимогами виконавчого листа та не вправі оцінювати правильність прийняття рішень боржником.

ОСОБА_2 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що вжиття заходів, визначених п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження є обовязком, а не правом державного виконавця. Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2016р., на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2016р. по справі №821/3723/15-а, судом видано виконавчий лист №221 2016 р. про зобов'язання ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» у Новокаховському відділі поліції ГУНП в Херсонській області та видати з цього приводу відповідний наказ. (а.с.43)

08.08.2016р., на підставі заяви ОСОБА_2 та виконавчого листа від 02.08.2016р., головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51840472 та надано боржнику строк на самостійне виконання рішення до 09.08.2016р. (а.с.45)

У звязку із зверненням боржника, 16.08.2016р. державним виконавцем до Херсонського окружного адміністративного суду подано заяву про роз'яснення судового рішення по справі №821/3723/15-а в частині зобовязання ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» у Новокаховському відділі поліції ГУНП в Херсонській області та видати з цього приводу відповідний наказ. (а.с.47-53)

Того ж дня державним виконавцем відповідача винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду заяви про розяснення рішення суду. (а.с.55)

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.09.2016р., яку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016р. залишено без змін, у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення відмовлено. (а.с.61-63, 67-69)

06.02.2017р. до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області надійшов лист від ГУНП в Херсонській області від 02.02.2017р. №317/01/25-2017 про вирішення питання щодо закінчення виконавчого провадження №51840472 у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 із заявою щодо участі у конкурсі не звертався, а тому перешкоджає проведенню виконавчих дій. (а.с.81-82)

21.02.2017р. державним виконавцем складено акт про відсутність заяви ОСОБА_2 щодо участі у конкурсі на заміщення вакантних посад в ГУНП в Херсонській області. (а.с.83)

22.02.2017р. відповідачем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій та постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.87-90)

Не погоджуючись з законністю постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2017р. №51840472 ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про її скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2, виходив з того, що Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) визначено послідовність дій державного виконавця, після вчинення яких останній виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Судом встановлено, що державним виконавцем не було накладено на боржника штраф за невиконання вимог державного виконавця та не було направлено звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

У звязку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з огляду на невжиття ним усіх передбачених законом заходів для належного виконання судового рішення, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2017р. є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п.11 ч.1 ст.39 даного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 даної статті Закону №1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частина 2 статті 75 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що вказаних дій державним виконавцем здійснено не було, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про передчасність винесення відповідачем спірної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Щодо доводів апелянта про те, що вчинення передбачених ст.63 Закону №1404-VIII дій може мати місце лише у разі невиконання боржником рішення суду без поважних причин, тоді як у виконавчому провадженні №51840472 у боржника ГУНП в Херсонській області наявні поважні причини невиконання рішення суду, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, у постанові про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2017р. взагалі про наявність підстав для не застосування штрафу не зазначається.

Нездійснення боржником дій по виконанню рішення зобов'язального характеру не звільняє державного виконавця від покладеного на нього обов'язку вживати всіх передбачених законом заходів для примусового виконання такого рішення, при цьому, накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Разом з тим, відповідно до постанови державного виконавця від 22.02.2017р. виконавче провадження було закінчено саме у зв'язку із вжиттям державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення суду.

Апелянт, оскаржуючи рішення суду першої інстанції вважає, що судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, адже суд не звернув уваги на пункт 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», який на сьогодні передбачає лише одну законну альтернативу прийняття на службу до поліції проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Проте, такий довід апелянта суперечить положенню ст.58 Конституції України.

Так, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

До конкретного факту чи випадку необхідно застосовувати закон, який діяв на момент, коли трапився цей випадок або мав місце даний факт. Це правило відтворює сталість у відносинах між суб'єктами права, впевненість осіб у стабільності їх правового становища, в міцності правопорядку.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності.

Пункт 9 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачав альтернативне призначення осіб на посаду поліцейських: або шляхом видання наказу про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади.

У звязку з відсутністю на момент звільнення позивача з посади Типового порядку проведення конкурсу на службу в поліцію та/або зайняття вакантної посади, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1631 від 25 грудня 2015 року, ОСОБА_2 мав бути призначений до лав поліції на підставі наказу керівництва.

Суд, вирішуючи справу по суті та поновлюючи позивача на посаді, врахував ці положення законодавства і за правилами, які існували на той час, зобовязав вирішити питання щодо прийняття позивача на службу в поліцію.

Таким чином, прийняття в подальшому Типового порядку проведення конкурсу на службу в поліцію та/або зайняття вакантної посади, не може створювати для позивача перешкоди для виконання рішення суду, яке приймалося на підставі законодавства, що діяло на той час.

Оскаржувана постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2017р. №51840472 порушує права ОСОБА_2, оскільки частина 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає наслідком закінчення виконавчого провадження те, що воно не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Півень проти України» (Рішення від 29 червня 2004 року, заява №56849/00) Європейський суд з прав людини констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У рішенні «Горнсбі проти Греції», заява №183571/91, ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін.

За результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача щодо закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» не ґрунтується на правильному застосуванні норм права.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування постанови суду від 17.03.2017 року відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області залишити без задоволення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 червня 2018 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1