Справа № 806/759/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/759/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "22" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, третя особа Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій щодо визначеного до виплати розміру суддівської винагороди протиправним, зобов'язання вчинити дії , -

суддя в 1-й інстанції - Токарева М.С.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2018р. позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 12601, РНКПП НОМЕР_1) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області ( майдан Соборний,1 м. Житомир, 10014, ) третя особа - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, код 40380333) задоволено.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо зазначення у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22 січня 2018 року № 214/18-Вих розмір суддівської у сумі 27200 грн. з яких 16000 грн. посадовий оклад, 11200 грн. доплата за вислугу років, у виданій на його ім'я довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.01.2018 №214/18.

Зобов'язано Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області видати ОСОБА_2 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій вказати, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді Брусилівського районного суду Житомирської області, який перебуває на відповідній посаді, станом на 1 січня 2018 року склала 63291 грн. у т.ч.: посадовий оклад - 37200 грн., доплата за вислугу років - 26061 грн. з підстав не врахування відповідачем при видачі довідки підвищення мінімальної заробітної плати з 01.01.2018.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області під час формування довідки про виплату суддівської винагороди ОСОБА_2 та врахування посадового окладу у розмірі 1600 грн., діяло на підставі, в межах і в спосіб, що передбачені законами України.

У відзиві на апеляційну скаргу Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначає, що у зв'язку з підвищенням посадових окладів суддям здійснюються перерахунки довічного грошового утримання. Додатково повідомляє, що з питання перерахунку довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням посадових окладів суддям з відповідною заявою ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не звертався.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, ОСОБА_2, 30.11.2015р. було звільнено з посади судді Брусилівського районного суду Житомирської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

За заявою позивача відповідач надав йому довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання від 22.01.2018р. № 214/18-Вих, у якій вказував посадовий оклад без врахування існуючого розміру мінімальної заробітної плати на момент видачі довідки.

Зокрема у ній вказано, що суддівська винагорода станом на 01.01.2018р., яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці, становить 27200 грн. (оклад - 16000 грн., надбавка за вислугу років - 11200 грн.).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнання дій територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо визначення з 01.01.2018р. розміру суддівської винагороди у сумі 27200 грн. з яких 16000 грн. посадовий оклад, 11200 грн. доплата за вислугу років, у виданій на його ім'я довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.01.2018р. №214/18 протиправними. Зобов'язати видати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій вказати, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді Брусилівського районного суду Житомирської області, який перебуває на відповідній посаді, станом на 1 січня 2018 року склала 63291 грн. у т.ч.: посадовий оклад - 37200 грн., доплата за вислугу років - 26061 грн. з підстав не врахування відповідачем при видачі довідки підвищення мінімальної заробітної плати з 01.01.2018р. і як наслідок порушення прав позивача на перерахунок довічного грошового утримання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня становить 3200 гривень.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, розмір посадового окладу судді регулюється ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, у відповідності до частини першої якої, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.22 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Згідно з п.23 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року), мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 гривень.

Як вбачається з ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI №2453, вказана норма містить сталу складову: «10» та динамічну: «мінімальних заробітних плат».

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, колегія суддів приходить до висновку, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

Колегія суддів зазначає, що фактично предметом даного спору є застосування відповідачем при розрахунку суддівської винагороди п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII

Так, у постанові від 07 лютого 2018 року (справа №825/933/17, провадження №К/9901/112/17) Верховний Суд правого висновку, що Апеляційний суд Чернігівської області, нараховуючи судді, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, суддівську винагороду, правомірно застосував у якості розрахункової величини цифру 1600 грн, як це передбачено п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.

Таким чином, застосування відповідачем у спірних правовідносинах положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII є правомірним.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 10.03.2011 у справі «Сук проти України» зазначено, що держава може ввести, призупинити або припинити виплату доплат, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Суд також зазначає, що згідно з статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

З системного аналізу наведених рішень видно, що практика Європейського суду з прав людини полягає у тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів прийшла до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів вважає, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області при виготовленні та видачі ОСОБА_2 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці діяло на підставі, у межах і спосіб, передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області задовольнити, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "22" березня 2018 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "26" червня 2018 р.