Справа № 826/14017/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ

справа №826/14017/13-а

адміністративне провадження №К/9901/596/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні без виклику сторін касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 (судді - Мацедонська В.Е., Грищенко Т.М., Лічевецький І.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КомЮкрейнТорг" (далі - ТОВ "КомЮкрейнТорг") до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ТОВ "КомЮкрейнТорг" звернулося до суду з позовом до ДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ Форми "Р" від 14.05.2013 № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 145 358,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на процедурні порушення, допущені ДПІ щодо розгляду заперечень на акт перевірки, які повинні враховуватись при розгляді матеріалів документальної перевірки і прийнятті податкового повідомлення - рішення, але фактично не були враховані, а письмова відповідь щодо результатів розгляду цих заперечень була отримана після прийняття податкового повідомлення - рішення, з приводу правомірності якого виник спір. Також позивач зазначив, що висновок податкової перевірки щодо недотримання товариством положень абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України внаслідок неподання копій товарних чеків або інших розрахункових документів до заяви із скаргою на постачальника через його відмову надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) є безпідставним, оскільки товариство у відповідно до положень податкового законодавства та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ надало до ДПІ у електронному вигляді декларацію, заяву про відмову постачальника надати податкову накладну та у паперовому вигляді окремо копії податкової та видаткової накладних. Крім того, позивач вважає, що ДПІ не врахувала положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, абзацом одинадцятим якого передбачено проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а не камеральної, яка була фактично проведена ДПІ.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 24.09.2013 (суддя Данилишин В.М.) у позові відмовив з тих підстав, що подані позивачем податкова і видаткова накладні не є достатнім доказом реальності господарських операцій. Крім того, суд зазначив, що копії первинних документів позивач повинен був подати у грудні 2012 року, оскільки у цей період відбулася перша подія згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, а проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки внаслідок надходження заяви із скаргою від покупця передбачено лише виключно для продавця.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 10.12.2013 (суддя - Данилишин В.М.) постанову суду першої інстанції скасував, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДПІ від 14.05.2013 № .

Задовольняючи позов, апеляційний адміністративний суд виходив з того, що: реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом не була предметом перевірки та відповідно підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення; відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного періоду отримані податкові накладні, з дати виписки яких не минуло 365 днів; відповідно до пункту 21 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ платники, які подають податкову звітність в електронному вигляді, подають копії документів, передбачені пунктом 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, окремо у порядку, визначеному для подання податкової звітності у паперовому вигляді.

ДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ДПІ посилається на обставини, що були встановлені у ході податкової перевірки, та ненадання товариством інших первинних документів на підтвердження реальності господарської операції, за наслідками якої сформувало податковий кредит у лютому 2013 року. Також вважає, що товариство повинно було подати заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) у грудні 2012 року, тобто за у податковому періоді, коли відбулася перша подія.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03.02.2014 № К/800/65599/13 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою податкового органа.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу ДПІ без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - в силі як таке, що прийнято відповідно до закону та є належно обґрунтованим.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 14.06.2018 прийняв касаційну скаргу ДПІ до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомленням сторін на 19.06.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, було прийнято за результатами камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ за лютий 2013 року, яка проводилась у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (акт від 19.04.2013). У ході вказаної перевірки встановлено порушення товариством абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) внаслідок неподання копій товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Суди також встановили, що 20.03.2013 позивач подав в електронному вигляді податкову декларацію з ПДВ за лютий 2013 року, у якій задекларував податковий кредит у сумі 116 286,71 грн на підставі податкової накладної від 21.12.2012 № 3232, виписаної ТОВ "Техносервіс Фінанц". Одночасно позивач подав в електронному вигляді заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) та окремо у паперовому вигляді копії документів, передбачені пунктом 201.10 статті 201 ПК України, а саме податкову та видаткову накладні від 21.12.2012.

Згідно з абзацом першим підпункт 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу Абзац перший пункту 198.6 статті 198 в редакції Закону N 3609-VI (3609-17).

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної Абзац третій пункту 198.6 статті 198 із змінами, внесеними згідно із Законом N 4834-VI (4834-17) від 24.05.2012.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг Абзац одинадцятий пункту 201.10 статті 201 із змінами, внесеними згідно із Законом від 07.07.2011 № 3609-VI.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Отже, якщо продавець товарів/послуг відмовляється надати податкову накладну або порушує порядок заповнення накладної/порядок реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації з ПДВ за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника. Така заява є підставою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту покупця і для проведення документальної позапланової виїзної перевірки продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією. При цьому за платником податку - продавцем зберігається право сформувати податковий кредит за такими податковими накладними, які були отримані із запізненням, протягом 365 днів з дати їх виписки.

Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) складається за формою згідно з додатком 8 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за №1490/20228 із змінами і доповненнями.

Відповідно до пункту 21 цього Порядку у разі відмови постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) до декларації додаються Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) за формою згідно з додатком 8 та копії документів, передбачених пунктом 201.10 статті 201 розділу V Кодексу.

Платники, які подають податкову звітність в електронному вигляді, подають копії таких документів окремо у порядку, визначеному для подання податкової звітності у паперовому вигляді.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, застосувавши до встановлених обставин вищенаведені норми податкового законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність тверджень ДПІ про порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку, а посилання на безтоварність господарських операцій є безпідставними, зважаючи на те, що камеральна перевірка відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна