Справа № 760/18301/16-а
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________________
№2-a/760/125/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

12 червня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Музиченка Андрія Михайловича про визнання дій протиправними, третя особа: Департамент патрульної поліції.

Представник Позивача - ОСОБА_3

Представник Третьої особи - Орлов О.С.

ІІ. Описова частина

Позивач в жовтні 2016 року звернувся з позовом до інспектора управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Музиченка А.М. з вимогами про визнання його дій протиправними.

Свій позов він обгрунтовував наступними обставинами.

14 жовтня 2016 року Позивач, як він вказує, між 4-ою та 5-ою годинами ночі перебував разом з товаришем у м. Києві по вул. Шолуденка біля закладу Кофе-Хаус. На стоянці біля закладу був припаркований автомобіль, належний Позивачу, ДЕУ Ланос, д/н НОМЕР_1.

В той же час до закладу під'їхав патрульний автомобіль з працівниками поліції, які почали з'ясовувати належність автомобіля. Після цього, як вказує Позивач, працівники поліції почали вимагати від нього надання документів на автомобіль та документи, які посвідчують особу.

Далі, як зазначає Позивач, йому було запропоновано пройти тест на алкогольне сп'яніння з а допомогою спеціального пристрою, проте ОСОБА_1 відмовився, наполягаючи на проведенні огляду в спеціалізованому медичному закладі.

Не зважаючи на таку позицію Позивача, інспектором патрульної поліції Музиченком А.М. замість того, що організувати проведення огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, було складено протокол про начебто відмову Позивача від проходження огляду на стан сп'яніння (ст. 130 КпАП України), вилучено водійське посвідчення, а крім того - затримано належний Позивачу транспортний засіб та здійснено його доставку на спеціальний майданчик.

При цьому Позивач стверджує, що інспектор патрульної поліції Музиченко А.М. взагалі не роз'яснював йому будь-яких прав а також ігнорував клопотання про забезпечення права Позивача на правову допомогу у формі участі адвоката під час складання протоколу.

Дії інспектора Позивач вважає протиправними і, зокрема, просить:

1.визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції лейтенанта Музиченка Андрія Михайловича по складанню 14 жовтня 2016 року адміністративного протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

2.визнати протиправною бездіяльність інспектора патрульної поліції Управління лейтенанта Музиченка Андрія Михайловича по не проведенню щодо ОСОБА_1 14 жовтня 2016 року огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я' з дотриманням вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

3.визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Музиченка Андрія Михайловича по вилученню 14 жовтня 2016 року у ОСОБА_1, автомобіля Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1;

4.визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції лейтенанта Музиченка Андрія Михайловича по вилученню 14 жовтня 2016 року у ОСОБА_1, посвідчення водія серії НОМЕР_4;

5.визнати протиправною бездіяльність інспектора патрульної поліції лейтенанта Музиченка Андрія Михайловича по не роз'ясненню ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складанні стосовно нього 14 жовтня 2016 року протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

6.визнати протиправною бездіяльність інспектора патрульної поліції лейтенанта Музиченка Андрія Михайловича по ненаданню ОСОБА_1 права та можливості скористатися послугами захисника при складанні 14 жовтня 2016 року протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи в суді в якості третьої особи по справі залучено Департамент патрульної поліції.

У судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Звернули увагу на те, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі складеного Відповідачем протоколу за ст. 130 КпАП України закрито у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач та представник Третьої особи заперечували проти позову, наполягаючи на тому, що інспектор діяв у межах своїх повноважень, під час виявлення діяння, яке на його думку свідчило про вчинення особою адміністративного правопорушення, в межах своїх повноважень склав протокол, відсторонив водія від керування транспортним засобом. В той же час, сам по собі факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не несе за собою будь-яких юридичних наслідків для особи, відносно якої він складений, а тому оцінюється судом в сукупності з іншими доказами вже під час розгляду справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_5, розглянувши подані сторонами документи суд встановив наступне.

14 жовтня 2016 року о 05.00 год інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Музиченком А.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому зазначив, що останній по пр. Перемоги, 18, в м. Києві керував автомобілем DAEWOO Lanos, д/н НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України (ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Крім того, на підставі ст. ст. 130 та 265-2 КпАП інспектором Музиченком А.М. був тимчасово затриманий належний Позивачу автомобіль DAEWOO Lanos, д/н НОМЕР_1, та здійснена його доставка на спеціальний майданчик, про що складений відповідний акт. (а.с. 15)

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

10 травня 2018 року в своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/9462/17 (адміністративне провадження №К/9901/12359/18) висловив правову позицію щодо можливості оскарження дій посадових осіб в частині складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, Верховний Суд звернув увагу на наступне.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов'язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб'єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Згідно зі ст. 221 КпАП України справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Так, постановою Апеляційного суду м. Києва було закрито провадження відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України. Зазначене додатково свідчить, що саме по собі складання протоколу про адміністративне правопорушення не призводить до жодних юридичних наслідків відносно Позивача.

Таким чином, у задоволенні вимог про визнання протиправними дій інспектора щодо складання протоколу, щодо не роз'яснення прав Позивачу, а також щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння слід відмовити, оскільки жодних юридичних наслідків такі дії для Позивача не створюють.

Відповідно до ст. 267 КпАП України вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Згідно зі ст. 265-1 КпАП України у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Вилучення Відповідачем посвідчення водія у ОСОБА_1 відбулось у повній відповідності з вимогами зазначеної статті, оскільки попередньо відносно нього складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачає позбавлення прав.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля -евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, тимчасове затримання транспортного засобу, належного Позивачу ОСОБА_1, було правомірним лише у випадку, якщо б його розміщення суттєво перешкоджало дорожньому руху. Натомість, із пояснень Позивача а також наданих ним фотознімків (а.с. 37-41) вбачається, що його автомобіль під час його тимчасового затримання не перебував на проїзній частині, а тому не міг перешкоджати дорожньому руху. За таких обставин вимоги про визнання дій інспектора щодо затримання транспортного засобу протиправними слід вважати обгрунтованими, і в цій частині позов задовольнити.

Що ж стосується вимог Позивача про визнання протиправними дій Інспектора в частині не забезпечення права Позивача на отримання правової допомогу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то в даному випадку слід звернути увагу на те, що згідно зі ст. 268 КпАП України право Позивача на користування послугами адвоката забезпечується під час розгляду справи, а не складання протоколу.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 19, 20, 22, 242-246, 257, 262 КАС України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Музиченка Андрія Михайловича в частині тимчасового затримання 14 жовтня 2016 року належного ОСОБА_6 транспортного засобу DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

2.Відшкодувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_1) понесені ним у справі судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: