Справа № 755/15923/17
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

з секретарем: Красновою І.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу з питань місця проживання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися з позовом до Відділу з питань місця проживання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії. Просять суд визнати незаконним рішення Відділу з питань місця проживання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, щодо відмови в реєстрації місця проживання позивачів в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1.; Зобов'язати Відділ з питань місця проживання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити реєстрацію місця проживання позивачів в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі мотивували заявлені вимоги тим, що ОСОБА_1 належить на праві власності садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1, вякому він проживає зі своєю дружиною ОСОБА_2. За іншим місцем проживання не зареєстровані. З метою місця реєстрації позивачі звернулися до Центру Адміністративних послуг Дніпровського району м. Києва з заявами. В подальшому Відділом з питань місця проживання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації було відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав для реєстрації місця проживання в садовому будинку. Вважають дану відмову необґрунтованою та незаконною.

Позивачі у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надали письмові заяви з прохання слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмові заперечення на позовну заяву в яких просив слухати справи без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Віповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважен.

Виходячи з положень ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. (ст. 64 Конституції України)

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97.

Згідно з ч.1 ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

Відповідно до ст.9 Конституції України, вищевказані міжнародні договори є частиною національного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником садового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності від 08 лютого 2012 року та довідкою Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 27.02.2012 року за № 33307812.

Згідно копії Свідоцтва про шлюб від 08 листопада 2008 року актовий запис № 2134, Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» з 04 квітня 2016 року повноваження з питань реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання делеговані органам місцевого самоврядування. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 затверджено Правила реєстрації місця проживання.

Позивачі звернулися до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації з заявами про реєстрацію місця проживання у садовому будинку АДРЕСА_1.

Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, на заяву позивачів, відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання у садовому будинку АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що відсутні підстави для реєстрація місця проживання в садовому будинку з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІV врегульовані відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантується Конституцією.

Відповідно до ст. 3 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Чинною редакцією вказаної статті встановлено, що реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції від 11.12.2003), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У цій статті Закону вказано, що для реєстрації особа подає, зокрема, зразки заяв та інші документи, необхідні для реєстрації місця проживання особи, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, і якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Ніяких обмежень щодо проживання фізичної особи у садовому будинку вказаною статтею не встановлено, так як і не встановлено обмежень щодо реєстрації місця проживання у садовому будинку. Перелік приміщень, придатних для проживання в них, не є вичерпним.

В свою чергу, ст.ст. 379, 380 Цивільного кодексу України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

У відповідності до статті 50 Житлового кодексу України, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, садовий будинок АДРЕСА_1, має присвоєну поштову адресу, знаходитися в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці (м. Київ), зареєстрований як об'єкт нерухомого майна, за технічними характеристиками придатний для постійного проживання.

Позивачі проживають у вищезазначеному садовому будинку, що підтверджується довідками СТ «Затока» ОСТ «Русанівські сади», зняті з реєстрації за адресою останнього місця проживання, що підтверджується даними, які містяться в паспортах громадянина України, виданих на ім'я позивачів.

Виходячи зі змісту положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», під поняттям «місце проживання» розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а під поняттям «реєстрація» розуміється внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в якій встановлено обмеження вільного вибору місця проживання, не встановлено обмеження щодо проживання фізичних осіб у садових будинках.

Таким чином, спеціальним законом, який регламентує порядок реєстрації фізичних осіб за місцем їх перебування, або за місцем їх проживання - Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 29 ЦК України не встановлено жодних обмежень щодо реєстрації постійного місця проживання осіб, які проживають в садовому будинку.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових чи службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місяця перебування особи можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що відмова Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації у здійснені реєстрації позивачів за місцем їх постійного проживання у садовому будинку не ґрунтується на нормах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки позивачі звернулися із заявами, щодо реєстрації місця проживання до компетентного органу з дотриманням вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, до заяв долучено необхідний перелік документів, що дає підстави визнати неправомірною відмову Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем проживання в садовому будинку АДРЕСА_1 (Дніпровський р-н), та зобов'язати відповідача вчинити дії спрямовані на відновлення порушених прав позивача шляхом зобов'язання зареєструвати позивачів в садовому будинку АДРЕСА_1 (Дніпровський р-н).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.50 Житлового кодексу України, ст.ст.29, 379, 380 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 6, 13,14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 2, 5-10, 77, 257-263, 242-243, 246, 295, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу з питань місця проживання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт мерії НОМЕР_4 виданий Печерським РУГУ МВС України в м. Києві 05.06.2002 року) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт мерії НОМЕР_3 виданий Печерським РУГУ МВС України в м. Києві 06.03.2002 року) в садовому будинку АДРЕСА_1 (Дніпровський р-н).

Зобов'язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт мерії НОМЕР_4 виданий Печерським РУГУ МВС України в м. Києві 05.06.2002 року) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт мерії НОМЕР_3 виданий Печерським РУГУ МВС України в м. Києві 06.03.2002 року) за адресою: АДРЕСА_1, в «СТ «Затока» (Дніпровський р-н).

Стягнути з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт мерії НОМЕР_3 виданий Печерським РУГУ МВС України в м. Києві 06.03.2002 року) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: