Справа № 465/2203/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2969/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 березня 2018 року у справі № 465/2203/17 (суддя Кузь В.Я., м. Львів, час прийняття 18:21) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

19 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати неправомірними дії відповідача щодо обрахунку розміру пенсії ОСОБА_3 та зобовязати відповідача провести перерахунок розміру пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту призначення у порядку, визначеному Указом Президента України (20/91) «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін» щодо обчислення розмірів державний пенсій.

Також позивач просила повернути недонараховану частину пенсії з моменту перерахунку з 01.01.2004 року по 28.02.2018 року в сумі 1192 573, 20 (один мільйон сто девяносто дві тисячі пятсот сімдесят три) грн..

Рішенням від 06 березня 2018 року Франківський районний суд м. Львова позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача у обрахунку розміру пенсії позивачу ОСОБА_4 та про перерахунків пенсії з порушенням норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», Указу Президента України (20/91) та ст. 43 Закону України (1058- ІV) за період 01 січня 2004 року по 19 жовтня 2016 року - залишив без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив за безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до постанови КМУ №16, якщо пенсію обчислено із заробітку до 1992 року, сума пенсії підвищується відповідно до Указу Президента (20/19), постанов КМУ від 01 червня 1992 року №296 та від 03 грудня 1992 року №677 «Про перерахунок державних пенсій».

З урахуванням поданих у судовому Рішенні пояснень, формула обрахунку:

X* 100%*0.65%* 1.81 .*2.875, де X - це скорегована зарплата позивача за період з 1976-1980 роки, середньомісячний розмір якої до корегування становить 173.87 рубля, а після корегування - 586.16*100%= 1172.33 куп.-карб.

При обчисленні пенсії із заробітку до листопада 1992 року пенсія підвищується відповідно до постанови КМУ від 3 грудня 1992 року №677 «Про перерахунок державних пенсій» та залежно від місяця звернення за призначенням пенсії за такими коефіцієнтами: січень 1992 року - 3.62. Саме цей коефіцієнт зазначений у запереченні відповідача на позов у формулі обрахунку пенсії при первинному призначенні у відповідності до постанови КМУ №869 у 1995 році.

Таким чином, на думку скаржника, відповідач обраховує не трудову державну пенсію відповідно до ст.ст. 13, 100 «Про пенсійне забезпечення», а соціальну пенсію відповідно до вказаного Закону з січня 1992 року, а з 1995 року підвищує її розмір відповідно до постанови КМУ №869 до 844962 куп.- карб., які через рік перетворились у 8.50 грн. у звязку з грошовою реформою.

Відповідно до Указу Президента України від 28 грудня 1991 року «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін» (20/91), при обчисленні пенсій, що призначатимуться (перераховуватимуться) у 1992- 1993 роках, сума середньомісячного заробітку, за період до 1992 року збільшується на 100%. Згідно з цим Указом та постановами КМУ №296, 667, 17, 983, розмір середньомісячної зарплати за період з 01.01.1976 по 31.12.1980 роки визначається за формулою:

173,87 руб*2*2*2*2*2*3=16691,52 руб.

Таким чином, розмір середньомісячного заробітку для обчислення пенсії з 1 червня 1995 року становить 16691,52 руб, а розмір пенсії відповідно - 10849,49(16691,52*0,65%).

Відповідно до ст.4 Указу Президента № 549 рубль до укр. карбованця є у співвідношенні 1 до 1.

Згідно доводів апеляційної скарги, розрахунок розміру пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2004 року пенсія позивачу призначається на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), - наданий у додатку до адміністративного позову №2а/465/331/17, в якому суми пенсії з урахуванням ст.41 Закону України 2003 №1058-IV щодо обмеження максимальної суми для обрахунку розміру до набрання чинності даного Закону (до 01.01.2004 року) - в 5,6 розміру середньої зарплати по Україні на дату отримання пенсії за період з 01.01.2004р. по 28.02.2018р.,- складає 1192573, 20 грн.

При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовні вимоги по 19 жовтня 2016 року без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що заробітна плата для обчислення пенсії була застосована відповідно до поданої позивачем довідки за період з 01.01.1976 - 31.12.1980 роки, виданої ВАТ Львівський завод комунального устаткування.

Розмір пенсії за віком позивача при первинному призначенні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.1994 № 869 (із змінами) становив 1085000,00 купоно-карбованців (1197,00*0,65*3,62*2,875*2*3*2,89855*3*2).

29.09.1999 року ОСОБА_3 надала довідку про заробітну плату за період з 01.01.1988 по 31.12.1992 року та подала заяву про перерахунок пенсії за віком.

Пенсію за віком було перераховано з 01.10.1999 року. Розмір пенсії склав 89,42 грн.

У 1999 - 2003 роках позивачу пенсійна виплата перераховувалась згідно чинних нормативних документів, зокрема постанов Кабінету Міністрів України.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообовязкове пенсійне страхування (далі - Закон). Відповідно до ст. 43 Закону пенсії, призначені до 01.01.2004 року, перераховувались за нормами Закону на підставі документів про зарплату (дохід), з яких раніше було обчислено пенсію, що знаходились на час перерахунку в пенсійній справі та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше.

При проведенні перерахунку пенсій з 01.01.2004 року вибирали найбільш вигідний варіант зарплати особи, при співвідношенні якого до середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України був одержаний найбільший коефіцієнт.

У 2010 - 2016 роках пенсійна виплата також перераховувалась згідно чинних законодавчих актів з питань пенсійного забезпечення, зокрема законів України про Державний бюджет, постанов Кабінету Міністрів України.

З 01.12.2016 розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з врахуванням положень Закон України Про Державний бюджет України на 2016 рік, становить 1392,99 грн., з яких: 593,14 грн. - пенсія за віком; 653,86 грн. - доплата до прожиткового мінімуму для непрацездатних (1247,00грн.); 59,31 грн. - доплата за 10 років понаднормативного стажу; 86,68 грн. - надбавка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327.

З 01.10.2017 розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з врахуванням положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 року, становить 1590,07 грн.

З 01.01.2018 розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з врахуванням положень Закон України Про Державний бюджет України на 2018 рік, становить 1627,27 грн.

З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 з 04.05.1995 року призначено пенсію за віком за Списком № 1 згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Загальний стаж роботи позивача становить 22 роки 10 місяців 02 дні, а на роботі зі шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 - 08 років 02 місяці 19 днів.

Заробітна плата для обчислення пенсії була застосованою відповідно до довідки за період з 01.01.1976 року по 31.12.1980 року виданої ВАТ "Львівський завод комунального устаткування".

29.09.1999 року позивачем представлено довідку про заробітну плату за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року та подано заяву про перерахунок пенсії, на підставі якої здійснено такий розрахунок і розмір пенсії склав 89, 42 грн.

У 1999 - 2003 роках дана пенсія перераховувалась відповідно до постанов Кабінету Міністрів України.

З набранням законної сили Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", пенсії призначені до 01.01.2004 року перераховувались за нормами Закону на підставі документів про заробітну плату, з яких раніше було обчислено пенсію , що знаходились на час перерахунку у пенсійній справі та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше. Під час даного перерахунку був вибраний найбільш вигідніший варіант заробітної плати.

В подальшому, розмір пенсії позивача перераховувався відповідно до постанов Кабінету міністрів України, Законів України "Про державний бюджет".

Відтак, із 01.12.2016 року розмір пенсії за віком, обчислений згідно із Законом України "Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" становить 1392, 99 грн., з яких: 593,14 грн. - пенсія за віком, 653, 86 грн. - доплата до прожиткового мінімуму для непрацездатних ; 59,31 грн. - доплата за 10 років понад нормативного стажу; 86,68 грн. - надбавка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327.

З 01.10.2017 розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України "Про загальнообовя'зкове державне пенсійне страхування", з врахуванням положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року та становить 1590,07 грн.

З 01.01.2018 року розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України "Про загальнообовя'зкове державне пенсійне страхування", з врахуванням положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"і становить 1627,27 грн.

Залишаючи позовні вимоги по 19 жовтня 2016 року без розгляду і відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду визначений статтею 122 КАС України, а решта позовних вимог є безпідставними.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до частини другої цієї ж статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом є проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заявила позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними з 2004 року та зобовязання здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

ОСОБА_3 з даним позовом звернулася до суду першої інстанції 19 квітня 2017 року.

Колегія суддів зазначає, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» право на доступ до суду, за деяких обставин, також може бути предметом правомірних обмежень, таких як встановлені законом обмежені терміни позовної давності.

Крім того, розглядаючи справу «ОСОБА_5 Ганс-Адам II проти Німеччини» (рішення від 12.07.2001 року, заява № 42527/98), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Аналогічні висновки містяться також у пункті 53 рішення від 08.04.2010 року у справі «Меньшакова проти України» та пункті 57 рішення від 28.05.1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства».

З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду та не надав доказів на підтвердження факту існування об'єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, апеляційний суд визнає правомірними висновки суду першої інстанції щодо залишення позовних вимог по 19 жовтня 2016 року без розгляду у відповідності до ст. 123 КАС України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 13.01.1993р. № 16 "Про порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 листопада 1992 року" встановлювала порядок коригування заробітної плати при призначенні пенсій після 1 листопада 1992 року шляхом множення заробітку, з якого обчислювалась пенсія, на певні коефіцієнти за відповідний рік. Скоригований заробіток підвищувався на 100% відповідно до Указу Президента України від 27.12.1991 р. № 20 "Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін". З одержаної суми обчислювалась пенсія за нормами і на умовах, установлених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.01.2004 р. набрав чинності Закон України від 09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг тощо.

Частиною другою статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, мінімальний розмір пенсії за віком, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для проведення після 01.01.2004 року коригування заробітної плати позивача для обчислення пенсії відповідно до Указу Президента України від 27.12.1991 р. № 20 "Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін".

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 березня 2018 року у справі № 465/2203/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_6

Постанова в повному обсязі складена 25 червня 2018 року.