Справа № 522/9154/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/9154/18

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю. Час і місце ухвалення: 14:58 год., м. Одеса Дата складання повного тексту: 25.05.2018р.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

при секретарі - Григоренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И Л А :

24.05.2018р. Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про продовження строку затримання на шість місяців до 07.12.2018р. з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позов обґрунтовувало тим, що на даний час неможливо ідентифікувати іноземку та забезпечити її примусове видворення, оскільки відсутня інформація з Посольства Вєтнаму щодо підтвердження факту належності відповідача до громадянства вказаної країни. На неодноразові звернення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Посольства Вєтнаму в Україні про підтвердження або спростування належності відповідача до вказаного громадянства з метою подальшого документування сертифікатом на повернення в країну походження відповіді не отримано, що, відповідно до ст.289 КАС України, є підставою для прийняття рішення про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.05.2018р. позов задоволено.

Продовжено строк затримання на шість місяців до 07.12.2018р. громадянки В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 25.05.2018р. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову Головного управління ДМС України в Одеській області.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки його доводам, що позивачем не надано доказів направлення відповідних запитів щодо ідентифікації відповідачки до Посольства Вєтнаму в Україні, а також підтвердження, що такі запити посольством отримано. Крім того, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області взагалі не направлялись повторні запити через Департамент консульської служби МЗС України, як це передбачено Інструкцією про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012р. №353/271/150.

Також, апелянт посилається на те, що судом не з'ясовано коли відбулося адміністративне затримання ОСОБА_1 з метою відліку строку перебування іноземця або особи без громадянства в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 07.12.2017р. по справі №522/23099/17 задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянки В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі території України. Постановлено примусово видворити з України громадянку В'єтнаму ОСОБА_1 та затримати її з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. (а.с.10-12)

Рішенням головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області від 08.12.2017р. вирішено помістити у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянку В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, для підготовки відповідних матеріалів на виконання постанови Приморського районного суду м.Одеси від 07.12.2017р. (а.с.9)

Відповідно до акту прийому-передавання іноземця або особи без громадянства від 09.12.2017р., громадянку В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, передано до Чернігівського пункту тимчасового розміщення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. (а.с.8)

Згідно довідки про особу від 06.12.2017р. в громадянки В'єтнаму ОСОБА_1 документ, що посвідчує особу, відсутній, інформація про особу за обліками ДМС відсутня. (а.с.6)

Судом першої інстанції, також, встановлено, що 12.12.2017р. ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Посольства В'єтнаму в Україні з листом №5100.5.5-508/51.1-17 щодо встановлення особи та документування громадянки В'єтнаму ОСОБА_1 з метою забезпечення примусового видворення з України. (а.с.13)

22.05.2018р. ГУ ДМС України в Одеській області повторно звернулось до Посольства В'єтнаму в Україні з листом №5/5-37 щодо встановлення особи та документування громадянки В'єтнаму ОСОБА_1 з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України. (а.с.14)

Станом на 23.05.2018р. ГУ ДМС України в Одеській області не було отримано відповіді на його звернення від Посольства В'єтнаму в Україні.

Задовольняючи позов ГУ ДМС України в Одеській області, суд першої інстанції виходив з того, що неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, є підставою для прийняття рішення про продовження строку затримання громадянки В'єтнаму ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України відповідно до ст.289 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами 12 та 13 вказаної статті Кодексу передбачено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно п.2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012р. №353/271/150 (в редакції, чинній на дату звернення з позовом до суду), у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДМС України в Одеській області виконано вимоги п.2.7 Інструкції №353/271/150, а саме: направлено відповідні запити від 12.12.2017р. №5100.5.5-508/51.1-17 та від 22.05.2018р. №5/5-37 до Посольства Вєтнаму в Україні.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що повторний запит ГУ ДМС України в Одеській не направлено через Департамент консульської служби МЗС України, як це передбачено п.2.7 Інструкції №353/271/150, оскільки з аналізу вказаної норми слідує, що запити до компетентних органів відповідної країни щодо ідентифікації іноземця надсилаються територіальним підрозділом ДМС через Департамент консульської служби МЗС лише у випадку відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що за 6-місячний строк затримання відповідача позивачем направлено всього два запити щодо її ідентифікації, один з яких 22.05.2018р., тобто за два дні до звернення до суду із позовом.

Колегія суддів такі доводи апелянта вважає необґрунтованими, оскільки ні статтею 289 КАС України, а ні положеннями Інструкції №353/271/150 не встановлено необхідної кількості надіслання відповідних запитів та періодичності вчинення таких дій.

Також, апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд вказав строк затримання відповідача до 07.12.2018р., тоді як адміністративне затримання відповідача відбулося 06.12.2017р. і саме з вказаної дати слід обраховувати строк перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання відповідача, оскільки ст.270 КАС України не містить особливостей обчислення процесуальних строків, встановлених ст.289 КАС України, а тому слід застосовувати загальні правила обчислення процесуального строку, визначені ст.120 Кодексу.

Частиною 1 статті 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Матеріали справи підтверджують вчинення ГУ ДМС України в Одеській області необхідних дій щодо ідентифікації особи для подальшого примусового видворення за межі території України, які не призвели до отримання інформації з країни громадської належності або країни походження відповідача, що є підставою для продовження строку затримання громадянки В'єтнаму ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду від 25.05.2018 року - відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 289, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 липня 2018 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук