Справа № 819/455/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3618/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Затолочного В.С., Сапіги В.С.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року (суддя: Шульгач М.П., ухвалена в м.Тернополі о 10:48, повний текст складено 06.04.2018р.) у справі № 819/455/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просить; поновити термін звернення до суду; визнати протиправними дії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у врахуванні у складі заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця в розмірі 82% ОСОБА_1 повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально- побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, суми індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років в розмірі 40% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.97 № 1013, із збереженням індексації пенсії та базового місяця для обчислення індексації пенсії під час проведення такого перерахунку недовиплачених сум пенсії, з яких були сплачені пенсійні внески згідно зі ст. 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 66 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 донарахування та виплату недонарахованих сум пенсії з розрахунку 82% заробітної плати починаючи з 14 липня 2009 року з урахуванням середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, суми індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років в розмірі 40% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 1013 відповідно до Довідки про складові заробітної плати ( надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи, або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №652/6/19-18-05-32/1294 від 13.02.2018, та Довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років) №670/6/19- 18-05-32/1336 від 15.02.2018 та Наказу № 159-0 від 02 грудня 2002 року Про виплату винагороди за вислугу років, з яких були сплачені пенсійні внески із збереженням індексації пенсії та базового місяця для обчислення індексації пенсії під час проведення такого перерахунку недовиплачених сум пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року позов задоволено частково; визнано дії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними; зобовязано Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 14 вересня 2017 року відповідно до довідок виданих Головним управлінням ДФС у Тернопільській області від 13.02.2018 року та від 15.02.2018 року врахувавши суми виплат, а саме матеріальну допомогу, індексацію грошових доходів, компенсацію за невикористану відпустку та 20 % вислуги років в розмірі 317,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги посилається на те, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, нормами якого не передбачено проведення перерахунків пенсій. Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII втратив чинність Закон України» Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено право державних службовців лише на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. Перерахунок раніше призначених пенсій державним службовцям було передбачено статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, яка втратила чинність на підставі Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Також зазначає, що грошова компенсація за невикористану відпустку не входить до системи оплати праці державних службовців з якої обраховується пенсія. Відтак просить в задоволені позову відмовити повністю.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи однак явки представника в судове засідання не забезпечиа, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.07.2009 року ОСОБА_1 вийшла на пенсію державного службовця з посади начальника управління погашення прострочених податкових зобовязань Тернопільської ОДПІ.

Тернопільською ОДПІ в 2009 році було підготовлено та подано до Тернопільського ОУПФУ в Тернопільській області довідку про складові заробітної плати ОСОБА_1 для призначення пенсії в розмірі 82% від заробітної плати відповідно до Закону України Про державну службу.

В подальшому 16 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою долучити до пенсійної справи оновлені довідки, а саме довідку про складові заробітної плати № 652/6/19-18-05-32/1294 від 13.02.2018 року та довідку про складові заробітної плати № 670/6/19-18-05-32/1336 від 15.02.2018 року які видані Тернопільською ОДПІ, та провести донарахування сум пенсії в розмірі 82% заробітку і виплатити її недораховані суми з дати призначення пенсії, тобто з 14.07.2009 р.

Пенсійний орган листом № 53/3-11 від 23.02.2018 року повідомив ОСОБА_1 про відмову у проведені донарахування і виплати сум пенсії в розмірі 82 % не врахованих вищевказаних складових заробітної плати з дати призначення пенсії посилаючись на ст.ст. 33, 37 Закону України Про державну службу.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що матеріальна допомога, індексація грошових доходів, компенсацію за невикористану відпустку та 20 % вислуги років повинні враховуватись при призначенні пенсії державного службовця.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 37. Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з ст. 33. даного закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до статті 1. Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2. вказаного вище закону передбачено, що основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір). (стаття 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріальна допомога, індексація грошових доходів, та доплата за вислугу років повинні враховуватись при розрахунку пенсії державного службовця.

Разом з тим, стосовно компенсації за невикористані дні відпустки, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР)

Відповідно до статті 2 Закону №504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Стаття 24 Закону №504/96-ВР гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Стаття 33 Закону №3723-XII не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 24 Закону №504/96-ВР, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Таким чином, грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців згідно Закону №3723-ХІІ, з якої обраховується пенсія, а має інше правове призначення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про: визнання неправомірними дій Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у врахуванні ОСОБА_1 у складі заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця компенсації за невикористану відпустку; зобовязання пенсійного органу провести перерахунок і виплату пенсії позивачу врахувавши суми компенсації за невикористану відпустку, та прийняття в цій частині нового рішення про відмову в даних позовних вимогах. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року у справі №819/455/18 скасувати в частині задоволених позовних вимог про: визнання неправомірними дій Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у врахуванні ОСОБА_1 у складі заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця компенсації за невикористану відпустку; зобовязання Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 14 вересня 2017 року відповідно до довідок виданих Головним управлінням ДФС у Тернопільській області від 13.02.2018 року та від 15.02.2018 року врахувавши суми компенсації за невикористану відпустку, та прийняти нове рішення, яким в зазначеній частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року у справі №819/455/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом 30 днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 26.06.2018р.