Справа № 815/978/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/978/18
РІШЕННЯ
15 червня 2018 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В. за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 (за довіреністю), представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3 (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на посаді, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції №154 від 05 лютого 2018 року в частині притягнення ОСОБА_1, лейтенанта поліції, інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції №193 о/с від 02 березня 2018 року в частині звільнення ОСОБА_1, лейтенанта поліції, з посади інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції;
- поновити ОСОБА_1, лейтенанта поліції, на посаді інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 лютого 2018 року він був ознайомлений зі змістом наказу №154 від 05 лютого 2018 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліії, а 02 березня 2018 року із витягом із наказу №193 о/с від 02 березня 2018 року. Позивач вважає зазначені накази незаконними. Так, позивач вбачав, що в наказі №154 від 05 лютого 2018 року, який став підставою для прийняття наказу №193 о/с від 02 березня 2018 року, в якості підстави накладення на нього дисциплінарного стягнення визначено відкриття кримінального провадження та повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Позивач зауважив, що зазначені накази прийняті з порушенням чинного законодавства, оскільки, згідно з п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», вчинення особою адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, або кримінального правопорушення у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції. Однак, на час винесення спірних наказів такий вирок суду був відсутній, що призвело до порушення прав позивача.
Ухвалою від 12 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 12 березня 2018 року у відповідача витребувано докази.
Ухвалою від 27 квітня 2018 року викликано у судове засідання на 11 травня 2018 року на 10.00 год. свідка - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Одеській області ДПП.
Ухвалою від 11 травня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.
Ухвалою від 21 травня 2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 31 травня 2018 року об 11 год. 30 хв.
У судове засідання, призначене на 15 червня 2018 року на 10:00 год., з'явились позивач, представник позивача, представник відповідача та третьої особи.
Під час судового розгляду позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав.
Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що підставою прийняття оскаржуваних наказів стало вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме: порушення п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 4, 10, 11 ч.1 ст.7, ч.2 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, що полягало у неповазі до колег по службі, негідній поведінці в позаслужбовий час, безвідповідальному ставленні до виконання функціональних обовязків, особистій недисциплінованості, призвело до оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри до поліції. Водночас, на думку представника відповідача та третьої особи, кваліфікація дій позивача у рамках кримінального провадження ніяким чином не повязана із встановленням факту наявності вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.
Представник відповідача та третьої особи, вважав, що оскаржувані позивачем накази є правомірними, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а позовні вимоги необґрунтованими, тобто підстави для задоволення позовної заяви, на думку відповідача, відсутні.
Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до відомостей про роботу, занесених до трудової книжки ОСОБА_1, його прийнято на службу в ограни поліції, згідно з наказом №116 о/с від 07 листопада 2015 року (а.с. 17).
11 січня 2018 року за результатами службового розслідування був складений висновок, який затверджено т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції 15 січня 2018 року (а.с. 42-60).
Висновком службового розслідування також встановлено, що ОСОБА_1 розпивав спиртні напої у громадському місці, що він не заперечував у своїх поясненнях та підтвердив у судовому засіданні.
Висновком службового розслідування також рекомендовано за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 1, 4, 10, 11 ч.1 ст.7, ч.2 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, що полягало у неповазі до колег по службі, негідній поведінці в позаслужбовий час, безвідповідальному ставленні до виконання функціональних обовязків, особистій недисциплінованості, призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, яке набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри до поліції, на підставі п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05 лютого 2018 року №154 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 4, 10, 11 ч.1 ст.7, ч.2 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, неповазі до колег по службі, негідній поведінці в позаслужбовий час, безвідповідальному відношенні до виконання функціональних обовязків, особистій недисциплінованості, що призвело до оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри до поліції, рівня довіри населення до поліції, на підставі п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1, наказано звільнити зі служби в поліції (а.с. 97-99).
Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції №193 о/с від 28 лютого 2018 року було реалізовано дисциплінарний наказ від 05 лютого 2018 року №154 та ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 100).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Положеннями ст.77 Закону України Про Національну поліцію визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, п. 6 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до ст.19 Закону України Про Національну поліцію у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Разом з тим, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не було затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 року.
Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 року.
Положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
За змістом ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
З аналізу наведених положень Дисциплінарного статуту випливає, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ.
Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
Як визначено ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту).
Пунктом 2.1. вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Відповідно до п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказ Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року № 1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобовязаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Суд погоджується із доводами представника відповідача та третьої особи, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було призначено з метою встановлення наявності причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями співробітника поліції, в частині дотримання службової дисципліни та професійної етики, та їх наслідками, а саме: внесенням відомостей до ЄРДР та повідомлення про підозру в рамках відповідного кримінального провадження.
Суд вважає безпідставними доводи позивача відносно того, що на момент прийняття оскаржуваних наказів не було вироку суду, в звязку із чим були відсутні підстави для його звільнення із займаної посади, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції став встановлений службовим розслідуванням факт грубого порушення ним вимог п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 1, 4, 10, 11 ч.1 ст.7, ч.2 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, що полягало у неповазі до колег по службі, негідній поведінці в позаслужбовий час, безвідповідальному ставленні до виконання функціональних обовязків, особистій недисциплінованості, призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, яке набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри до поліції, що підтверджується висновком та матеріалами службового розслідування .
В ході службового розслідування також було встановлено, що позивач з невідомих причин під час первинного його опитування свідомо ввів в оману колег по службі, зазначивши, що не бачив що сталося, однак згодом повідомив, що був учасником цих подій.
З матеріалів службового розслідування також вбачається, що при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виду стягнення було враховано перебування ОСОБА_1 під час зазначених подій у стані алкогольного спяніння та здійснення ним розпивання спиртних напоїв в громадському місці. Крім того, було встановлено, що ОСОБА_1 не маючи дозволу органів внутрішніх справ на придбання спеціального пристрою, отримав від колег по службі пристій для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями пістолет ПМР. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами, суд не приймає до уваги доводи позивача, що факт відсутності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності свідчить про перевищення повноважень відповідальної особи при складенні висновку службового розслідування.
Також висновком службового розслідування встановлено, що зазначена вище подія набула суспільного резонансу та негативно вплинула на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції України, підвищення довіри населення до правоохоронних органів. Наявність суспільного резонансу підтверджується численними публікаціями інформації щодо цієї події в мережі Інтернет, яка є загальнодоступною.
Викладені у висновках службового розслідування події підтверджуються письмовими поясненнями позивача від 15 грудня 2017 року (а.с. 90). Так, в письмових поясненнях позивач підтвердив факт розпивання ним спиртних напоїв в громадському місті, придбання пристрою для відстрілу патронів ПМР серії ХК№097 за відсутності відповідного документа дозвільного характеру, та подалі, умисного його приховування, а також введення в оману співробітників поліції, що прибули за викликом про стрільбу, щодо обставин події, яка сталася.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що прибув на місце події 11.11.2017 року за викликом "102" у складі наряду, підтвердив, що від ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю, в нього була нестійка хода, про подію, яка сталася позивач нічого не міг пояснити.
Також суд не бере до уваги надані позивачем лист-подяку начальника ГУ НП в Одеській області від 24.04.2017 року та подяку міністра внутрішніх справ України від 29.05.2017 року, оскільки судом встановлено, що вчинене позивачем кримінальне правопорушення набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри до поліції.
Тому суд вважає, що наявність цих заохочень, з урахуванням ступеня тяжкості дисциплінарного проступку позивача, не є підставою для застосування до нього менш суворого дисциплінарного стягнення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач за наслідками службового розслідування правомірно зробив висновок про наявність в діях позивача вчинків, які є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.
При цьому, суд вважає необгрунтованими доводи позивача щодо незаконності його звільнення до набрання чинності вироком суду у кримінальному провадженні, оскільки позивача звільнено за іншою підставою - за вчинення дисциплінарного проступку, а не за вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Посилання представника позивача про дискримінаційний підхід до позивача, до інших учасників події застосовано менш суворі заходи (Гузовському оголошено сувору догану, а ОСОБА_5 запропоновано оголосити зауваження), суд до уваги не бере, тому як ступінь вини кожного з учасників події є різною, що підтверджено матеріалами службового розслідування, а тому і заходи дисциплінарного стягнення до них пропорційні ступеню провини кожного.
Тому доводи позивача щодо недотримання принципів пропорційності та рівності перед законом при прийнятті відповідачем оскаржуваних рішень - суд вважає необгрунтованими та безпідставними, а прийняті відповідачем рішення такими, що відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України.
Тому в задоволенні вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказів №154 від 05.02.2018 року та №193 о/с від 28.08.2018 року (у позові помилково зазначено дату наказу - "02 березня 2018 року") - належить відмовити.
Як наслідок, не підлягає задоволенню вимога позивача про його поновлення на посаді в поліції, оскільки дана вимога є похідною від перших двох вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя В.В. Андрухів

.