Справа № 320/6502/17(2-а/320/256/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 року справа № 320/6502/17(2-а/320/256/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року (головуючий суддя Редько О.В.,)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебувала на обліку в УПФУ та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ Про пенсійне забезпечення, але при цьому продовжувала працювати і набувати страхового стажу. З 01 березня 2017р. вона набула право на отримання пенсії за віком, відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тому звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 травня 2017 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що з огляду на те, що пенсія за вислугою років призначена позивачу за Законом України Про пенсійне забезпечення, то вихід на пенсію призначену за іншим законом дає позивачу право на застосування обраного показника заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачу вже призначена пенсія, тому не підлягає застосуванню ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 1 народилася 09 жовтня 1958року та з 03 березня 2011 року перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримувала пенсію у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (як працівник освіти).

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати в КЗ «Мелітопольська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Гармонія» Запорізької обласної ради де і працює по сьогоднішній день./а.с.14-17/

Після досягнення пенсійного віку на загальних підставах, 01 березня 2017 року, 06.04.2017 року та 13.05.2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою встановленого зразка про перехід з пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком на загальних підставах, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (а.с. 8-10).

09.06.2017 року Мелітопольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано позивачу відповідь № 46/Ф-7 про відмову в розрахунку пенсії за віком за нормами Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із розрахунку показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013, 2014, 2015),на підставі того, що їй вже призначена пенсія за віком.(а.с. 11-13).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV, Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

- пенсія за віком;

- пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивач звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами Пенсійного фонду щодо застосування частини 3 статті 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування під час нарахування пенсії позивачу.

Оскільки, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права щодо спірних правовідносин, то постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що таку ж правову позицію, висловлено Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року справа № 133/476/15 а: позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування позивач звернувся вперше.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду згідно ч.2 ст. 325 КАС України набирає законної сили з моменту підписання суддями (15.06.2018) та відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню не підлягає, оскільки в силу п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС дана справа є справою незначної складності.

В силу п. 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки, встановлені ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 15.06.2018.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова