Справа № 810/1928/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року № 810/1928/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році, Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації, які виявились у непідтверджені статусу особи, ОСОБА_1, евакуйованої із зони відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році та визнання недійсною довідки № 70280;

- скасувати рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.06.2016 про непідтвердження статусу особи, ОСОБА_1, евакуйованої із зони відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році та визнання недійсною довідки № 70280.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що народився в селі Залісся Чорнобильського району Київської області, де був прописаний та проживав до моменту аварії на Чорнобильській АЕС. Після закінчення школи, навчався на факультеті фізичного виховання Чернігівського державного педагогічного інституту імені ОСОБА_2 куди щодня їздив автобусом. Позивач стверджує, що 25.04.1986 (субота) після навчання,- здачі заліку, повернувся додому в село Залісся Чорнобильського району Київської області, звідки, 04.05.1986, і був евакуйований разом з батьками та згодом разом з сім'єю переїхав до села Нове Залісся Бородянського району Київської області, де й продовжує проживати. В подальшому, позивачу, як особі, евакуйованій з 30-ти кілометрової зони відчуження, виконкомом Київської обласної ради народних депутатів було видано довідку № 70280, яка, в свою чергу, стала підставою для видачі, 04.03.1997, ОСОБА_1 посвідчення громадянина евакуйованого у 1986 році з зони відчуження категорії ІІ серії Б № 022295. Однак, рішенням Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році від 16.06.2016, оформлене у вигляді протоколу № 185, визнано посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, позивача, виданим безпідставно, а довідку № 70280 про евакуацію з села Залісся Чорнобильського району Київської області - недійсною. Вважаючи рішення Комісії таким, що порушує його законні права та інтереси, а також позбавляє передбачених законом гарантій, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслали. Таким чином, справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 22.10.1963 в селі Залісся Чорнобильського району Київської області.

З 01 вересня 1984 року, на підставі наказу від 24.11.1987 № 477-ст, позивач навчався на факультеті фізичного виховання Чернігівського державного педагогічного інституту імені ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Чернігівського державного педагогічного інституту імені ОСОБА_2 від 24.01.2017 № 01-21/64, наявною в матеріалах справи. Під час навчання позивач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 та кожен день їздив на навчання автобусом, в гуртожитку навчального закладу не проживав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач з народження проживав разом зі своїми батьками в селі Залісся Чорнобильського району Київської області, де і був прописаний, звідки разом з усіма односельцями 04 травня 1986 року був евакуйований, спочатку в село Козинці Бородянського району Київської області, а пізніше, всі вони були переселені в село Нове Залісся Бородянського району, куди разом з батьками переїхав і позивач та проживає там до цього часу, що підтверджується копіями: погосподарської книги № 10 форми № 1 Залісської сільської ради народних депутатів за 1986 рік; довідки від 02.02.2018 № 63, виданої Виконавчим комітетом Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області; відомістю на виплату допомоги евакуйованим громадянам (студентам і повернувшимся з лав Радянської армії по Залісській сільській раді народних депутатів Чорнобильського району 1986 року).

04 березня 1997 року позивачу, на підставі довідки № 70280, Київською обласною державною адміністрацією було видане посвідчення громадянина евакуйованого у 1986 році з зони відчуження категорії ІІ серії Б № 022295.

16 червня 2016 року Комісією по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації прийнято рішення (протокол під № 185), яким визнано посвідчення позивача таким, яке видано безпідставно, а довідку - недійсною. В обґрунтування рішення зазначено: на момент аварії навчався в Чернігівському педагогічному інституті, не підтверджено у безумовному порядку проживання на момент аварії у зоні відчуження.

27 лютого 2018 року позивач звернувся до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації з заявою, в якій просив направити на його адресу належним чином завірену копію рішення від 16.06.2016, оформленого протоколом № 185, однак відповідь на своє звернення, на час звернення з даним позовом до суду, не отримав.

01 березня 2018 року позивач звернувся до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації з заявою, в якій просив відновити йому статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, однак відповідь на заяву, станом на день звернення до суду, не отримав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обовязкового) і гарантованого добровільного відселення.

Згідно з пунктом 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно прожили у зоні безумовного (обовязкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. №224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

Зі змісту пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 випливає, що посвідчення видаються, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обовязкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. № 224), на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки № 3 або № 4).

Аналіз положень додатку № 3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 в контексті наведених вище норм дає підстави для висновку, що основними умовами для визнання особи такою, яка була евакуйована із зони відчуження, є її постійне проживання та прописка у відповідному населеному пункті, з якого здійснювалася евакуація.

Відповідно до Постанови КМ УРСР від 23.07.1991 N 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" село Залісся Чорнобильського району Київської області відноситься до зони відчуження.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач з дня свого народження, на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, та до прийняття рішення про евакуацію 04 травня 1986 року, постійно проживав та був прописаний в селі Залісся Чорнобильського району Київської області, звідки був евакуйований, разом зі своєю сім'єю та односельцями, до Бородянського району Київської області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу правомірно, Київською обласною радою народних депутатів, видано довідку № 70280 про його евакуацію з села Залісся Чорнобильського району Київської області та на підставі цієї довідки, - посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 році із зони відчуження.

Сукупність встановлених вище обставин у справі вказує на неправомірність прийняття Комісією по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації рішення, яке оформлене у вигляді протоколу від 16.06.2016 № 185, в частині, що стосується визнання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії ІІ серії Б № 022295 виданим безпідставно, а довідку № 70280 про евакуацію ОСОБА_1 з села Залісся - недійсною, а отже зазначене рішення підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем належним чином доведено, а відповідачами та наявними у матеріалах справи доказами не спростовано неправомірність рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження Київської обласної державної адміністрації щодо визнання безпідставним посвідчення та недійною довідку позивача, як громадянина евакуйованого з зони відчуження у 1986 році.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню з державного бюджету на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації, які виявились у непідтверджені статусу особи, ОСОБА_1, евакуйованого із зони відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році та визнання недійсною довідки № 70280.

Скасувати рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.06.2016 про непідтвердження статусу особи, ОСОБА_1, евакуйованого із зони відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році та визнання недійсною довідки № 70280.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.