Справа № 820/1636/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

20 червня 2018 р. справа №820/1636/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

за участю: представника позивача - Кундіуса І.В., представника відповідача - Шамілової Л.Ш.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайський харчовий комбінат "Ідеал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Товариство з обмеженою відповідальністю "Первомайський харчовий комбінат "Ідеал" з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просило суд скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 02.02.2018 №1, № 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ "Первомайський харчовий комбінат "Ідеал" виходить з мотивів наявності у відношенні ТОВ "ФЛЕКСАЙ" та ФГ "Кріпке" певних висновків, викладених у податковій інформації інших податкових органів, а також порушення щодо оформлення первинних документів по взаємовідносинам ТОВ "ПХК "Ідеал" з ТОВ "РІАЛАНТ". Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Шамілової Л.Ш. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що на час складання акту позивачем не надано вказаних у запиті оригіналів первинних документів. Крім того, представник відповідача посилалася на отримані податкові інформації, які надані органами ДФС за місцем реєстрації контрагентів позивача.

Представник позивача - Кундіус І.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача - Шамілова Л.Ш. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмовому відзиві на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Первомайський харчовий комбінат "Ідеал" (далі - ТОВ "ПХК "Ідеал") зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в Лозівській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, є платником ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності ТОВ "ПХК "Ідеал" є виробництво олії та тваринних жирів.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "ПХК "Ідеал" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складений акт від 18.12.2017 №24932/20-10-14-01-08/32643182 (т. 8 а.с.2-67), у висновках якого встановлено порушення ТОВ "ПХК "Ідеал" п.44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 9571630 грн., в т.ч. за 2016 рік на суму 9247630 грн. та за 1 квартал 2017 року на суму 324000 грн.; п.п. "а" п. 198.1 та абз. 1 п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 5 розділу ІІІ, п.п.1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, в результаті чого занижено ПДВ в період, що перевірявся, на загальну суму 10635145 грн., у т.ч. за серпень 2016 року на 4250692 грн., за вересень 2016 року на 5015877 грн., за жовтень 2016 року на 1008576 грн., за лютий 2017 року на 360000 грн.

На підставі висновків, викладених у вказаному акті перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення - рішення:

- від 02.02.2018 №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 13 293 931,25 грн., в т.ч. за основним платежем - 10635145 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 2658786,25 грн. (т.1 а. с.23);

- від 02.02.2018 № 1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 11 964537, 50 грн., в т.ч. за основним платежем - 9571630 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 2392907,50 грн. (т.1 а.с.24).

Перевіряючи обґрунтованість висновків ГУ ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 18.12.2017 №24932/20-10-14-01-08/32643182 , суд встановив наступне.

Як вбачається з вказаного акту перевірки, визначено, що фактично між ФГ "КРІПКЕ" (ФГ "Агромілтрейд"), ТОВ "ФЛЕКСАЙ" та ТОВ "ПХК "Ідеал" здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з постачання (продажу) і складено надані позивачем первинні документи всупереч нормам ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, оскільки відсутній факт формування згідно абз.2 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб'єктів господарювання або власного виробництва, тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначені абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Зазначені висновки, як вбачається з акту перевірки, податковим органом було здійснено, зокрема, на підставі узагальненої податкової інформації Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.10.2016 №622/10-13-14-04/21787336 по контрагенту - постачальнику ФГ "Кріпке" з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами - покупцями та контрагентами - постачальниками з 01.09.2013 по 31.05.2016 та з 01.08.2016 по 30.09.2016, а також на підставі податкової інформації Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.11.2016 №3082/7/10-06-12-01-17/4197 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "ФЛЕКСАЙ" за звітні періоди декларування ПДВ з 01.05.2016 по 31.10.2016 з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами.

Судом встановлено, що між ФГ «Кріпке» (постачальник) та ТОВ «ПХК «Ідеал» (покупець), укладено договір поставки від 01.08.2016 № 01/08-16 (т.1 а.с.31-32), відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору поставки, постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшника. Згідно п. 1.2. договору поставки, постачальник здійснює поставку товару окремими партіями у кількості, зазначеної у відповідних видаткових накладних. Постачальник забезпечує постачання Товару на умовах СРТ склад Покупця згідно з Міжнародними правилами ІНКОТЕРМС- 2010 р. Пунктом 2.1. вказаного договору поставки передбачено, що загальна кількість товару складає 2000 (дві тисячі) тонн ±10,0%. Ціна за одну тону Товару складає: 11500,00 грн., в тому числі ПДВ - 1916,67 грн. (пункт 3.1. Договору).

Факт реальності придбання, отримання товару за вказаним договором підтверджується належними первинними документами - податковими та видатковими накладними, а також відповідними товарно - транспортними накладними (т.1 а.с.33-245, т.2, т.5 а.с.235-250, т.6, т.7 а.с.1-160).

Позивач розрахувався з ФГ "Кріпке" за поставлений товар у безготівковій формі.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ФГ "Кріпке", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ФГ "Кріпке" включена до складу податкового кредиту та відображена в декларації з податку на додану вартість за перевіряємий період, поданої до податкового органу.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому придбаний товар використано ТОВ «ПХК «Ідеал» у власній господарській діяльності, а саме: придбаний товар було перероблено на давальницьку сировину та передано готову продукцію на підставі договору переробки сировини від 01.12.2015 № 15/1712-1 та додаткової угоди до договору від 14.03.2016, який укладено між ТОВ «АГРОАЛЬЯНС ГРУП» (виконавець) та ТОВ «ПХК «Ідеал» (замовник) ( т.3 а.с.2-10), відповідно до п.п.1.1 вказаного договору - предметом якого визначено проведення виконавцем робіт з приймання та переробки сировини, відвантаження готової продукції за дорученням замовника. Пунктом 1.2 зазначеного договору визначено, що сировина - це насіння соняшника, яке буде поставлено виконавцю замовником для наступної переробки, а продукція - це олія соняшникова нерафінована невиморожена, шрот соняшниковий.

Факт реальності здійснення даного договору підтверджується актом від 31.08.2016 № 01/08 виконаних робіт (послуг) по переробці давальницької сировини та передачі готової продукції, актом приймання-передачі готової продукції від 05.02.2016, тощо (т.3 а.с.11-15).

Судом встановлено, що між ТОВ «ФЛЕКСАЙ» (постачальник) та ТОВ «ПХК «Ідеал» (покупець), укладено договір поставки від 11.08.2016 № 11/08 (т.3 а.с. 16-19), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити олію соняшникову нерафіновану невиморожену першого ґатунку (наливом) за ціною, кількістю та на умовах, узгоджених з покупцем та вказаних у даному Договорі. Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору, постачальник зобов'язується передати Товар на умовах СРТ - термінал «Евері», м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117. За попередньою домовленістю сторін можлива зміна умов поставки. Умови поставки визначаються відповідно до міжнародних правил «Інкотермс 2010», в редакції 2010 року. Пунктами 4.2 та 4.3 договору передбачено, що кількість товару - 130 тон +/- 10 %, ціна товару за одну тону складає - 20800 грн. у т.ч. ПДВ.

Факт реальності придбання, отримання та оплати товару за вказаним договором підтверджується податковими накладними (т.5 а.с.2-7), видатковими накладними (т.3 а.с.20-35).

Також на підтвердження транспортування придбаного товару позивачем до матеріалів справи надано товарно - транспортні накладні (т.3 а.с.21-36).

На підтвердження якості придбаної продукції від контрагента ТОВ «ФЛЕКСАЙ» позивачем до матеріалів справи надано посвідчення якості (т.3 а.с.22,25,28, 31,34,37).

Розрахунки з контрагентом проводились в безготівковій формі.

Як встановлено в ході судового розгляду, в подальшому придбаний товар використано ТОВ «ПХК «Ідеал» у власній господарській діяльності, а саме: зазначений товар реалізовано ТОВ «ЕКО ЛІДЕР», на підставі договору поставки від 04.03.2016 №МП 403/15 (.3 а.с.57-59). Відповідно до п.п.1.1 вказаного договору поставки ТОВ «ПХК «Ідеал» (постачальник) зобов'язується передати у встановлений договором термін товар у власність ТОВ «ЕКО ЛІДЕР» (покупець), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Товаром, що поставляється за Договором, є сільськогосподарська продукція, яка визначається сторонами у специфікаціях (пункт 1.2 вказаного договору поставки).

Факт реальності здійснення вказаного договору поставки за перевіряємий період підтверджується специфікацією № 10 від 22.09.2016, актами підтвердження поставки продукції (т.3 а.с.60-68), відповідними видатковими та податковими накладними за вересень-жовтень 2016 року, тощо (т.3 а.с.70-250, т.4, т.5 а.с.33-234).

Розрахунки з контрагентом проводились в безготівковій формі.

Судом встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «ПХК «Ідеал» також мав господарські взаємовідносини з ТОВ «РІАЛАНТ».

Так, між ТОВ «РІАЛАНТ» (постачальник) та ТОВ «ПХК «Ідеал» (покупець), укладено Генеральний договір на поставку газу зрідженого від 09.02.2017 № 09/02-2 (т.3 а.с.38-40). Відповідно до п.п.1.1 вказаного генерального договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця - газ зріджений, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору. Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що кількість, асортимент та ціна товару узгоджуються сторонами та вказуються у заявках, рахунках, видаткових накладних, які є невід'ємними додатками до даного Договору. Відповідно до п. 2.1 вказаного генерального договору, постачальник зобов'язується відвантажити покупцю товар у кількості та строки, вказані у поданих заявках.

Факт реальності придбання, отримання та оплати товару за вказаним договором підтверджується податковими накладними (т.5 а.с.8-21), видатковими накладними (т.3 а.с.41,43,45,47,49).

Перевезення товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.3 а.с. 42, 44, 46, 48, 50).

На підтвердження використання придбаного товару у ТОВ «РІАЛАНТ» позивачем до матеріалів справи надано договір оренди від 01.02.2017 №01/02-17, який укладено між ТОВ «ПХК «ІДЕАЛ» (орендатор) та ТОВ "Маковій" (орендодавець) (т.3 а.с.51-53). Відповідно до п.п.1 вказаного договору оренди предметом договору є платне строкове користування (оренда) газової сушарки Pedrotti Basic 140 призначеної для сушіння сільськогосподарських культур та частини виробничого приміщення (літ. А-1), розташованого за адресою: Харківська область, м. Первомайський, вул. Залізнична, 76, загальною площею 100 кв.м.

Також на підтвердження оренди вказаного обладнання та приміщення позивачем до матеріалів справи надано акт приймання - передачі в оренду обладнання в приміщенні за адресою: Харківська обл., місто Первомайський, вул. Залізнична, 76 від 01.02.2017, акт повернення обладнання в приміщенні за адресою: Харківська обл., місто Первомайський, вул. Залізнична, 76 від 31.05.2017 (т.3 а.с.54-55).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до акту списання товарів від 31.03.2017 № 9 - ТОВ «ПХК «Ідеал» було списано за рахунком списання 901, номенклатура групи - готова продукція, статті затрат - собівартість - товар - газ скраплений кількістю 124,774 тони, за ціною 14426,08 за тону, всього на суму 1800000,00 грн.(т.3 а.с.56).

Як вбачається з письмових пояснень представника позивача, оскільки основним видом діяльності є виробництво олії та тваринних жирів, позивач в орендує складські та виробничі приміщення у ТОВ "Маковій". Так, загальна площа споруд заводу, що орендується становить 6881,5 кв.м., загальна площа земельної ділянки, що орендується під спорудами становить - 1,37 га. Зокрема, підприємство завдяки проведеній роботі по оснащенню виробництва має на сьогоднішній день наступну інфраструктуру: наявні спеціальні приймальні пункти, обладнані для приймання і підготовки до зберігання олійного насіння, а саме склади напільного зберігання; дві точки приймання насіння соняшника; ваги автомобільні; автоматичний пробовідбірник; склади готової продукції; ємності для масла; склад зберігання ГСМ; ремонтні майстерні; сушильно-очисний цех. У сушильно-очисному відділенні перше очищення насіння проводять на сепараторі, що є комбінованою машиною, де домішки від насіння відділяються на ситах і в повітряному потоці. Потім насіння проходить процес сушки на сушильному обладнанні - спеціальні сушарці Pedrotti Basic 140. Проведення очищення насіння перед подачею на сушку знижує можливість забивання механізмів сушарки і загоряння смітних домішок. Одним з етапів здійснення власної господарської діяльності щодо виробництва олії ТОВ «ПХК «Ідеал» - є сушіння насіння соняшнику, що є можливим з використанням відповідних газових сушарок, для роботи яких позивачу був необхідний придбаний у ТОВ "РІАЛАНТ" зріджений газ.

Таким чином, ТОВ "ФЛЕКСАЙ", ФГ "Кріпке" та ТОВ "РІАЛАНТ" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ «ПХК «Ідеал» прийняло ТМЦ за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Враховуючи встановлені обставин, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ «ПХК «Ідеал» витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару) свідчать про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

У справі докази не міститься жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.9 КАС України не виявлено.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Виходячи з вимог п.198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.1 ст. 207 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Склад валових витрат та порядок їх визначення ст.ст.138, 139 ПК України.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.138.1 ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 ст. 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України - не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "ФЛЕКСАЙ", ФГ "Кріпке" та ТОВ "РІАЛАНТ" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Суд, аналізуючи вищезазначені положення нормативно-правових актів, приходить до висновку, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Суд зазначає, що основним видом господарської діяльності ТОВ "ПХК "Ідеал" є виробництво олії та тваринних жирів.

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем ТМЦ у контрагентів ТОВ "ФЛЕКСАЙ", ФГ "Кріпке" та ТОВ "РІАЛАНТ" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: для переробки на давальницьку сировину, для подальшої реалізації придбаної продукції, а також для використання зрідженого газу в процесі виробництва олії, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі, податковими, видатковими та товарно - транспортними накладними, тощо.

Позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ "ПХК "Ідеал".

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та відображення валових витрат по операціях з ТОВ "ФЛЕКСАЙ", ФГ "Кріпке" та ТОВ "РІАЛАНТ", позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунки податку на додану вартість та декларації з податку на прибуток. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Посилання відповідача на узагальнену податкову інформацію Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.10.2016 №622/10-13-14-04/21787336 по контрагенту - постачальнику ФГ "Кріпке" з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами - покупцями та контрагентами - постачальниками з 01.09.2013 по 31.05.2016 та з 01.08.2016 по 30.09.2016, а також на податкову інформацію Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.11.2016 №3082/7/10-06-12-01-17/4197 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "ФЛЕКСАЙ" за звітні періоди декларування ПДВ з 01.05.2016 по 31.10.2016 з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "ФЛЕКСАЙ", ФГ "Кріпке", ТОВ "РІАЛАНТ" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат та сум валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 02.02.2018 №1, № 1 не відповідають положенням ч. 2 ст. 2 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.02.2018 №1, № 1 є необґрунтованими, через що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 21000 грн., що підтверджується квитанцією від 14.03.2018 №38 (т. 7 а.с.174).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайський харчовий комбінат "Ідеал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 02.02.2018 №1, № 1.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайський харчовий комбінат "Ідеал" (, поштовий індекс 64107, Харківська область, м. Первомайський, вул. Залізнична, буд. 76) у розмірі 21000 грн. (двадцять одна тисяча).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.