Справа № 345/348/15-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/1808/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Носа С.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2018 року про залишення без задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про призначення пенсії на пільгових умовах,

суддя(і) у І інстанції ОСОБА_3,

час ухвалення рішення не зазначено

місце ухвалення рішення м. Калуш

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі УПФУ) про призначення пенсії на пільгових умовах, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що підставою для відмови у задоволенні позову суду стало ненадання ним доказів щодо проведення атестації робочих місць в період роботи у ВАТ «Калушхімремонт».

При цьому звертав увагу на те, що листом УПФУ № 446/С-15 від 26 грудня 2014 року йому було відмовлено у призначенні пільгової пенсії у звязку із ненаданням уточнюючої довідки про роботу у пільгових умовах згідно із пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1993 року № 637.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року, яке 11 вересня 2017 року набрало законної сили, визнано право ОСОБА_2 на зарахування 7 років 6 місяців і 9 днів роботи в цехах з особливо шкідливими умовами праці до стажу роботи за Списком № 1 та зобовязано ліквідатора ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_4 видати ОСОБА_2 уточнюючу довідку за зразком, передбаченим пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1993 року № 637, із зазначенням періодів роботи позивача за Списком № 1. На підставі цього рішення суду ліквідатором ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_4 18 листопада 2017 року було видано довідку № 18.

Згідно з приписами Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.3 вказаного Порядку у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць (442-92-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками (36-2003-п), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 4.4. цього ж Порядку, якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (442-92-п).

Оскільки атестація робочого місця ОСОБА_2 на ВАТ «Калушхімремонт» проведена вперше у серпні 1997 року, то період його роботи до та після 22 серпня 1992 року підтверджено Державною експертизою умов праці та результатами атестації робочих місць і зарахуванню до стажу роботи за Списком № 1 підлягав весь період роботи в цехах з особливо шкідливими умовами праці на ВАТ «Оріана», що становить 7 років 6 місяців і 9 днів, який право на призначення йому пільгової пенсії у віці 53 років згідно із статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ці обставини ОСОБА_2 вважав істотними для вирішення спору та просив скасувати постанову Калуського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року у справі № 345/348/15-а, задовольнивши його позов.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2018 року у справі № 345/348/18/5-а заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами було залишено без задоволення з огляду на відсутність передбачених статтею 361 Кодексу адміністративного судочинства України підстав.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду першої інстанції від 24 січня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його заяву. На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції не були належним чином розглянуті зазначені у заяві обставини з наданням відповідної правової оцінки.

На апеляційну скаргу УПФУ подано відзив, у якому відповідач зазначає, що наведені у заяві ОСОБА_2 мотиви не є підставними для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки при прийнятті постанови судом було досліджено питання проведення атестації робочого місця заявника до часу його звільнення з роботи. Суду та заявнику було відомо про існування наказу про проведення атестації робочих місць по ВАТ «Калушхімремонт» № 42 від 29 серпня 1997 року. Довідка № 18 від 18 листопада 2017 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не може братись до уваги для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1, оскільки у ній не вказано первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких вона видана, а зазначено підставу видачі, як рішення суду, а не первинні документи. Також, при видачі вказаної довідки, підприємством безпідставно застосовано Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, оскільки при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи ОСОБА_2, а саме Списки, що затверджені постановою Кабінетом Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року.

Представник позивача ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року у даній справі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість вимог заявника доводами, аналогічними до викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просила відхилити апеляційну скаргу та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з позовом до УПФУ про визнання неправомірною відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та зобовязання призначити з часу звернення до УПФУ пенсію на пільгових умовах. Обґрунтовував свої вимоги тим, що 15 грудня 2014 року звертався до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, однак йому було відмовлено через відсутність уточнюючої довідки, яка б підтверджувала пільговий стаж на ВАТ «Калушхімремонт» в період з 1 квітня 1982 року по 7 липня 1993 року. При цьому у ході розгляду справи у розпорядження суду було надано світлокопії наказів ВАТ «Калушхімремонт» «Про атестацію робочих місць» № 10 від 17 березня 1997 року та № 19 від 16 квітня 1997 року, світлокопії висновків державної експертизи умов праці № 52 від 27 серпня 1997 року та № 332 від 4 вересня 2000 року для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1, а також наказу ВАТ «Калушхімремонт» № 42 від 29 серпня 1997, яким накази № 10 від 17 березня 1997 року та № 19 від 16 квітня 1997 року «Про атестацію робочих місць» визнано недійсними.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 3 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_2 Визнано, що ОСОБА_2 працював у ВАТ «Калушхімремонт» в період з 1 квітня 1982 року по 7 липня 1993 року на посаді слюсарем-ремонтником, із них 7 років 6 місяців 9 днів, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1. Зобовязано відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 15 грудня 2014 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2015 року постанову від 3 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду від 14 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. 18 липня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження. 26 жовтня 2016 року ухвалою Верховного Суду України відмовлено у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2

Таким чином, постанова Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року набрала законної сили.

Відповідно до приписів частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами з огляду на наявність, зокрема, істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, підставами такого перегляду, на відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, не є допущені судом під час розгляду справи недоліки, як то незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Можливість перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами закон повязує із тим, що на час ухвалення відповідного рішення суд не мав обєктивної можливості врахувати обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані.

Таким чином, під нововиявленою обставиною слід розуміти таку обставину, яка має істотне значення і яка обєктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Разом із тим, нова обставина, що зявилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення у такому порядку.

Окрім того, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами має на меті не виправлення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, яка існувала на час вирішення справи, однак про її існування стало відомо лише після ухвалення судового рішення у справі.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що не вважається нововиявленою обставиною також зміна правової позиції суду в інших подібних справах, не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скаргах, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Разом із тим, відповідно до заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами такими обставинами заявник вважає рішення Калуського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року; довідку ВАТ «Калушхімремонт» № 18 від 18 листопада 2017 року, яка видана на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року; та інформацію, що міститься у листі Державної експертизи умов праці від 8 грудня 2017 року № Ш-103/17.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, вірно звернув увагу на те, що вказані у ній обставини не можуть бути визнані нововиявленими у розумінні пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не відповідають передбаченим у законі ознакам.

Порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 312, 316, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2018року у справі № 345/348/15-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

ОСОБА_5

Постанова у повному обсязі складена 26 червня 2018 року.