Справа № 647/3008/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 647/3008/17
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Домусчі С.Д.

за участю секретаря - Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 07 березня 2018 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на протиправну відмову у призначені пенсії з дня звернення з заявою про її призначення (11 березня 2013), відмову у розрахунку пенсії відповідно до ч.2 ст. 27 та ч.1, 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просив суд: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (надалі - Головне управління); зобов'язати відповідача провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виключаючи з розрахунку, при обчисленні частини пенсії до 2004 року, яка склала 168 грн. підвищення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За наслідками розгляду адміністративного позову Бериславським районним судом Херсонської області 07 березня 2018 ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача від 11 березня 2013 до Головного управління було розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та 18 березня 2013 за вихідним №7/С-11 було надано відповідь про неможливість призначення пенсії, так як заявник зареєстрована як фізична особа-підприємець, має статус працюючої особи. У зв'язку з цим право на призначення пенсії після досягнення нею 55 років - відсутнє. Крім того, вказано на існування у неї заборгованості по страховим внескам за 2010-2011 роки у сумі 4674 грн. 56 коп. Після усунення вказаних недоліків ОСОБА_1 04 липня 2013 звернулась за призначенням пенсії. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком позивач набуває після досягнення віку 56 років 6 місяців, тобто з 05 липня 2014.

ОСОБА_1 звернулась за призначенням пенсії раніше встановленого віку (04 липня 2013) відповідно до статті 26 Закону на 12 повних місяців та 1 неповний місяць (12 місяців 1 день), розмір пенсії відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону зменшується на 6,5 відсотки (0,5% х 13 місяців).

Пенсію позивача обраховано відповідно до п.1 ст. 27 Закону та при індивідуальному коефіцієнті заробітної плати 0,86441 за період роботи з 01.11.1990 року по 31.10.1995 року та з 01.07.2000 року по 16.12.2011 року (заданими відділу персоніфікованого обліку) та коефіцієнті страхового стажу 0,45900 за 34 роки 0 місяців 15 днів трудової діяльності, розмір пенсії з 01.05.2017 становить 1261,87 грн., у тому числі: - 939 грн. 82 коп. - основний розмір пенсії (2368,70 * 0,86441 * 0,45900, де 2368,70 грн. - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), 372,18 грн. - доплата до прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (з 01.05.2017року - 1312,00 грн.), 37,59 грн. - доплата за понаднормативний стаж (939,82 грн. * 4%), 87,72 грн. - зменшення розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний місяць дострокового виходу на пенсію (1349,59 грн. * 6,5%).

При умовному розрахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 27 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовувалися показники заробітної плати за період з 01 листопада 1990 по 31 жовтня 1995 та з 29 серпня 2003 по 08 жовтня 2003 з урахуванням вимог ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2003 №1151 «Про порядок визначення заробітку для обчислення пенсії та нарахування надбавки до пенсії». Та враховувався загальний стаж роботи позивача, який становить 34 роки 0 місяців 15 днів, стаж роботи до 01 січня 2004 - 29 років 5 місяців 3 дні. За таких умов, розмір пенсії ОСОБА_1 за двоскладовою формулою станом на останнє звернення до відповідача склав 1235 грн.16 коп., у тому числі: 225 грн. 63 коп. - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до п. 2 ст. 27 Закону « (168,00 грн. + 57,63 грн.),1086,37 грн. - доплата до прожиткового мінімуму відповідно до статті 28 Закону (з 01.05.2017 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність становить 1312,00 грн.), 9,03 грн. - доплата за понаднормативний стаж відповідно до ст. 28 ЗаконуУкраїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (225,63 грн. * 4%), 85,87 грн. - зменшення розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію (1321,03 грн. х 6,5%).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір пенсії, обчислений відповідно до п.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - 1261 грн. 87 коп., є більшим, ніж розмір пенсії, обрахований відповідно до п.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - 1235 грн.16 коп.

Наданий позивачем розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки ним не враховано встановлені ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постановами Кабінету Міністрів України № 544 від 15 квітня 2003, № 1783 від 20 листопада 2003, № 312 від 11 березня 2004 обмеження розміру першої складової (до 01 січня 2004) сумою у 168 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову у повному обсязі. При цьому, позивач не зважаючи на обґрунтування наведені відповідачем при відмові у задоволенні її звернення та доводів відмови у задоволенні адміністративного позову, викладених в рішенні суду, наполягає на розрахунку її пенсії без врахування положень ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2003 №1151 «Про порядок визначення заробітку для обчислення пенсій та нарахування надбавки до пенсії», постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 №1783 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2004 №312).

Так позивач вважає, що Головне управління, для обчислення першої частини пенсії не застосувало кращий період її трудової діяльності з 1994 по 1998 роки з зазначеного в ньому кращого заробітку, який складає 4166 грн. 40 коп. Пенсійний орган не взяв до уваги стаж роботи позивача до 2004 року, який складає 29 років 5 місяців. Що дорівнює 353 місяцям. Відповідач не застосував підвищення першої частини пенсії згідно до вимог, визначених ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Застосоване Головним управлінням обмеження для обчислення першої частини пенсії в 168 грн. є незаконним, так як, в Законі зазначено, що розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не може перевищувати 75% заробітної плати. Обмеження зазначені в наведеній статті закону не можуть впливати на невиконання підвищення першої частини пенсії тому, що вказані Закони у період з 2004 по 2013 рік не існували взагалі та жодного впливу на обрахування пенсії за цей період не мають. ОСОБА_1 стверджує, що пенсія повинна їй призначатись і виплачуватись з 11 березня 2013 - часу звернення до пенсійного органу. Той факт, що вона на цей час була само зайнятою особою, і їй відмовлено з цих підстав у призначенні пенсії, на переконання позивача, не має значення, оскільки вона. Фактично вже припинила трудову діяльність. Для вирішення цього питання Головне управління повинно було скористатися даними реєстру застрахованих осіб, і таким чином встановити факт припинення трудової діяльності ОСОБА_1

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Частиною 1 статті 26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому частиною 1 статті 27 цього ж Закону встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Отже, правова норма вказує на те, що за бажанням застрахованої особи тільки частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів.

Відповідно до ст. 28 Закону (станом на час призначення пенсії), мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Згідно до п.7-2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (станом на час призначення пенсії), до 1 січня 2015 право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

Згідно із п.1 ч.1 ст.45 Закону (станом на час призначення пенсії), пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу.

Відповідно до п.37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (станом на час призначення пенсії), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4).

Пунктом 28 вказаного Порядку визначено, що за документ, який підтверджує, що особа не працює, приймаються: трудова книжка та довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа - підприємець. До зазначених документів додається інформація відділу персоніфікованого обліку.

Частина 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) передбачала, що пенсії призначені за Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. У частині 2 вказаної статті було зазначено, що крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Дію частини другої статті 42 було зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27 березня 2014.

На час звернення позивача до суду частину першу статті 42 виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03 жовтня 2017.

Згідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно із ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії. Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок. З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.

Відповідно до ст.64 вказаного Закону, пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Частиною 1 статті 65 Закону Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 544 від 15 квітня 2003 року, передбачено збільшити: а) мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, до 50 гривень включно; б) максимальний розмір трудових пенсій за віком: до 200 гривень включно для категорій працівників, визначених згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; до 150 гривень включно - для інших категорій працівників. Збільшення мінімального розміру пенсій, передбачене цим пунктом, не застосовується для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 1783 від 20.11.2003 року, збільшено на 12 відсотків розмір трудових пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника з цих же причин), особам, які не одержали право на підвищення розміру пенсій після їх перерахунку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Особам, які одержали право на підвищення розміру пенсій після їх перерахунку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зазначене підвищення здійснюється не менш як на 12 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 312 від 11 березня 2004 року зазначену постанову було доповнено пунктом 4-1, згідно із яким при призначенні пенсій відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовуються мінімальний та максимальний розміри пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 року N 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», збільшені на 12 відсотків. Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, як фізична особа-підприємець перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України з 31 серпня 2010 по 03 липня 2013 та здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування в період з вересня 2010 по грудень 2011.

11 березня 2013 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України із заявою в якій йшлося про те, що 05 березня 2013 вона подала заяву до районного управління пенсійного фонду за оформленням дострокової пенсії у 55 років, однак спеціалістом фонду їй було повідомлено з тих підстав, що оскільки у трудовій книжці не має відмітки про припинення підприємницької діяльності, пенсія їй нараховуватися не буде право на призначення пенсії після досягнення 55 років у неї відсутнє.

Звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії було розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та 18.03.2013 року за вих. №7/С-11 від 18 березня 2013 позивачу було надано вичерпну відповідь про причини відмови у задоволенні заяви, а також було роз'яснено з приводу існування у неї заборгованості по страховим внескам за 2010 2011 роки у загальному розмірі 4674 грн. 56 коп.

10 червня 2013 позивач відшкодувала Головному управлінню заборгованість по сплаті соціальних внесків у сумі 4722 грн. 05коп.

Заява про призначення пенсії була подана ОСОБА_1 01 липня 2013, і вже з 04 липня 2013 позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до пункту 7-2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком ОСОБА_1 могла набути після досягнення віку 56 років 6 місяців, тобто з 05 липня 2014.

Так як, на 04 липня 2013 позивач не набула встановленого законом віку призначення пенсії, відповідно до статті 26 ЗаконуУкраїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 12 повних місяців та 1 неповний місяць (12 місяців 1 день), розмір пенсії відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону зменшується на 6,5 відсотки (0,5% х 13 місяців).

Згідно до пункту 1 статті 27 вище зазначеного Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де П розмір пенсії, Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону; Кс коефіцієнт страхового стажу, визначений відповідно до статті 25 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Зп = Зс х (Ск:К), де Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, Ск: індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

За статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років, в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

Отже, пенсію ОСОБА_1 обраховано відповідно до п.1 ст. 27 ЗаконуУкраїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та при індивідуальному коефіцієнті заробітної плати 0,86441 за період роботи з 01 листопада 1990 по 31 жовтня 1995 та з 01 липня 2000 по 16 грудня 2011 (за даними відділу персоніфікованого обліку) та коефіцієнті страхового стажу 0,45900 за 34 роки 0 місяців 15 днів трудової діяльності. Розмір пенсії позивача з 01 травня 2017 становить 1261 грн. 87 коп., з яких: 939 грн. 82 коп. - основний розмір пенсії (2368 грн.70 коп. * 0,86441 * 0,45900, де 2368 грн. 70 коп. - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, (з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), 372 грн.18 коп. - доплата до прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (з 01 травня 2017 - 1312,00 грн.), 37 грн. 59 коп. - доплата за понаднормативний стаж (939 грн. 82 коп. * 4%), 87 грн. 72 коп.. - зменшення розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний місяць дострокового виходу на пенсію (1349 грн. 59 коп. * 6,5%).

Як вже зазначалося судом ОСОБА_1, в червні 2017 року зверталася до Головного Управління із вимогою здійснити перерахунок її пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ця законодавча норма Закону встановлює інший порядок призначення пенсії, а саме за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01 січня 2004), частина розміру пенсії (перша складова) визначається відповідно до раніше діючого законодавства (стаття 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом (з 01 січня 2004, друга складова ) визначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пункт 1 статті 27) з урахуванням стажу та заробітної плати тільки з 01січня 2004. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, тобто обмежується та становить з 01 січня 2004 168,00 грн.(150,00 грн.*1,12).

Відповідаючи на звернення ОСОБА_1 відповідач неодноразово надавав умовний розрахунок пенсії останньої згідно до частини 2 статті 27 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме для розрахунку першої складової застосовується заробітна плата за період з 01 листопада 1990 по 31 жовтня 1995 та з 29 серпня 2003 по 08 жовтня 2003 з урахуванням ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2003 року №1151 «Про порядок визначення заробітку для обчислення пенсії та нарахування надбавки до пенсії». При цьому, враховувався загальний стаж роботи ОСОБА_1, який становить 34 роки 0 місяців 15 днів, стаж роботи до 01 січня 2004 - 29 років 5 місяців 3 дні.

Розмір першої складової пенсії розраховувався з урахуванням ст.ст. 64-66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі наданих позивачем довідок про заробітну плату за період з 01 листопада 1990 по 31 жовтня 1995 та з 29 серпня 2003 по 08 жовтень 2003, з обмеженням, визначеним у статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій» та постановою Кабінету Міністрів України № 1783 від 20 листопада 2003 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян», та становить 168,00 грн. (150,00 грн. х 1,12).

Розмір другої складової пенсії визначається із застосуванням заробітної плати за період з 25 вересня 2004 по 16 грудня 2011 та індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати, який складає 0,39318, стажу роботи з 01 січня 2004, який становить 4 роки 7 місяців 12 днів, та складає 57,63 грн. (2368,70 грн. * 0,39318 * 0,06188, де 2368 грн. 70 коп. - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 0,06188 - коефіцієнт стажу, обчислений відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням кратності 1,35.

Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 за двоскладовою формулою станом на останнє звернення до Головного управління становить - 1235грн. 16 коп., з яких: 225,63 грн. - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до пункту 2 статті 27 Закону (168 грн. + 57 грн.63 коп.),1086 грн.37 коп. - доплата до прожиткового мінімуму відповідно до статті 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з 01 травня 2017 розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність становить 1312 грн.), 9 грн. 03 коп. - доплата за понаднормативний стаж відповідно до статті 28, згаданого вище, Закону (225 грн.63 коп. * 4%), 85 грн. 87 коп. - зменшення розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію (1321,03 грн. х 6,5%).

З наведеного вбачається, що розмір пенсії, обчислений відповідно до п.1 ст.27 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1261 грн. 87 коп.), є більшим, ніж розмір пенсії, обрахований відповідно до п.2 ст.27 цього ж Закону (1235 грн.16 коп.).

Суд апеляційної інстанції визнає правильним висновок суду першої інстанції, де йдеться про те, що розмір пенсії, розрахований ОСОБА_1 у своїх поясненнях до позовної заяви помилковий, оскільки позивачем не враховано обмеження розміру першої складової (до 01 січня 2004) сумою у 168 грн., що передбачені ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постановами Кабінету Міністрів України № 544 від 15 квітня 2003 «Про підвищення розміру трудових пенсій», постанови № 1783 від 20 листопада 2003, № 312 від 11 березня 2004, у зв'язку з чим подальший розрахунок є неправильним.

Оскільки ОСОБА_1 наполягала на проведенні розрахунку за тими самими складовими і у суді апеляційної інстанції, суд його відхиляє як необґрунтований та такий, що здійснений на противагу діючому законодавству.

Стосовно вимог позивача про застосування абзацу 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Вказаною законодавчою нормою передбачено, що розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 Закону. Разом з тим частина 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (що була чинною на час спірних правовідносин) встановлювала, що пенсії призначені за Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Отже, це питання врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 (зі змінами і доповненнями). На той час індексація окремих складових пенсії у переліку грошових доходів громадян, які підлягають індексації (п.2 Порядку), не була передбачена. Дія ж частини 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зупинена до стабілізації економічної ситуації в країні (Закон України від 27 березня 2017 №1166-VII).

Провівши перевірку дій Головного управління щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком з 04 липня 2013, а не з 11 березня 2013 як того вона вимагала, суд апеляційної інстанції визнає це рішення правомірним, так як, тільки після внесення відомостей про припинення позивачем підприємницької діяльності, вона набула статус непрацюючої особи та отримала право на пенсійне забезпечення. Твердження ОСОБА_1 про обов'язок пенсійного органу отримати дані про припинення нею підприємницької діяльності з картки персоніфікованого обліку - безпідставні та надумані, оскільки за діючим законодавством особа визнається такою, що не займається підприємницькою діяльністю з дати внесення даних до Єдиного реєстру про припинення підприємницької діяльності.

Зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні ОСОБА_1 фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 07 березня 2018 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 червня 2018.

Суддя-доповідач:

Судді: