Справа № 812/1297/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1297/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі судового засідання: Лященко А.Ю.,

без участі пердставників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 94500АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: 93400, АДРЕСА_2) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (93414, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15-Б) про визнання відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 94500АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: 93400, АДРЕСА_2) (далі - позивач) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (93414, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15-Б) (далі -відповідач) про визнання відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила суд:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як внутрішньо переміщеній особі;

-зобов'язати відповідача поновити (здійснити) виплату щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.04.2016 по 30.04.2018 на суму 10608,00 грн на розрахунковий рахунок позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Через захоплення м.Красний Луч (Хрустальний) Луганської області незаконними озброєними формуваннями та проведення у зв'язку з цим АТО, позивач змушена була переїхати до м.Сєвєродонецька Луганської області, де з 18.05.2015 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб.

Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 16.03.2015 призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 18.02.2015 із скороченням терміну призначення та зменшення суми наступним чином: з 18.02.2015 по 17.04.2015 у розмірі 442 грн. щомісячно та з 18.04.2015 по 17.06.2015 у розмірі 221 грн. щомісячно. Адресну допомогу було припинено у зв'язку з тим, що вона не працевлаштулася.

26.04.2016 її було призначено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

У зв'язку з працевлаштуванням 29.04.2016 вона звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати адресної допомоги, до якої були долучені оригінал довідки від 28.04.2016 №3624/07-01 про працевлаштування з 26.04.2016, копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2015 №919033405 та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

На вказане звернення відповідачем прийнято розпорядження від 13.05.2016 про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

12 січня 2017 року вона знов звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до якої були долучені: копія довідки від 10.01.2017 № 55/111/19-2017 про працевлаштування з 26.10.2016 в Головному управлінні національної поліції у Луганській області на посаді спеціаліста відділу правового забезпечення, копія довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2015 №919033405, копія паспорту та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

01 лютого 2017 року за вих. № 694/04 відповідачем надано відповідь про відмову в призначенні адресної допомоги у відповідності до вимог абз. 4 п. 3 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

30 січня 2018 року звернулась до відповідача із заявою про відновлення призначення та виплати адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі в термін, установлений чинним законодавством України, до якої були долучені: копія довідки від 30.01.2018 № 66/111/30-2018 про проходження служби з 13.03.2017 в Головному управлінні національної поліції у Луганській області на посаді інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління національної поліції в Луганській області, копія довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2015 №919033405, копія паспорту та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

05 лютого 2018 року за вих. № 984/04 відповідачем надано відповідь про відмову в призначенні адресної допомоги на наступний шестимісячний термін у відповідності до вимог абз. 4 п. 3 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

23 квітня 2018 року звернулась до відповідача із заявою про надання обгрунтованої відповіді щодо відмови у відновленні призначенні адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі в термін, установлений чинним законодавством України.

27 квітня 2018 за вих. № 4403/04 відповідачем надано відповідь про обгрунтовання відповіді про відмову у відновленні призначення адресної допомоги, в якій міститься посилання на абз. 5 п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Позивач вважає дії відповідача щодо не призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, протиправними, та просила суд задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що надав відзив на адміністративний позов (а.с.27-28), в якому просив суд відмовити у задоволенні позовним вимог в повному обсязі.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, просили справу розглядати за їх відсутністю.

Ухвалою суду від 11.05.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05.06.2018 (а.с.1-2).

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: 93400, АДРЕСА_3, станом на час розгляду справи перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, що підтверджується довідкою від 18.05.2015 № 919033405 (а.с. 8-9,10).

Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 16.03.2015 призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 18.02.2015 із скороченням терміну призначення та зменшення суми наступним чином: з 18.02.2015 по 17.04.2015 у розмірі 442 грн. щомісячно та з 18.04.2015 по 17.06.2015 у розмірі 221 грн. щомісячно (а.с. 37).

26.04.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста -юрисконсульта юридичного відділу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 43).

У зв'язку з працевлаштуванням 29.04.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати адресної допомоги, до якої були долучені оригінал довідки від 28.04.2016 №3624/07-01 про працевлаштування з 26.04.2016, копія довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2015 №919033405 та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 39-43).

На вказане звернення відповідачем прийнято розпорядження від 13.05.2016 про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (а.с. 44).

12 січня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до якої були долучені: копія довідки від 10.01.2017 № 55/111/19-2017 про працевлаштування з 26.10.2016 в Головному управлінні національної поліції у Луганській області на посаді спеціаліста відділу правового забезпечення, копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2015 №919033405, копія паспорту та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 45-49).

01 лютого 2017 року за вих. № 694/04 відповідачем надано відповідь позивачу про відмову в призначенні адресної допомоги у відповідності до вимог абз. 4 п. 3 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 50).

30 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про відновлення призначення та виплати адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі в термін, установлений чинним законодавством України, до якої були долучені: копія довідки від 30.01.2018 № 66/111/30-2018 про проходження служби з 13.03.2017 в Головному управлінні національної поліції у Луганській області на посаді інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління національної поліції в Луганській області, копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2015 №919033405, копія паспорту та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 51-55).

05 лютого 2018 року за вих. № 984/04 відповідачем позивачу надано відповідь про відмову в призначенні адресної допомоги на наступний шестимісячний термін у відповідності до вимог абз. 4 п. 3 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 56).

23 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про надання обгрунтованої відповіді щодо відмови у відновленні призначенні адресної допомоги як переміщеній особі в термін, установлений чинним законодавством України (а.с. 58).

27 квітня 2018 за вих. № 4403/04 відповідачем надано відповідь позивачу про обгрунтовання відповіді про відмову у відновленні призначення адресної допомоги, в якій міститься посилання на абз. 5 п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (а.с. 59).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист.

При цьому, з огляду на положення пункту 2 частини 1 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є одним з органів державної влади, який вживає заходів щодо забезпечення прав людини і громадянина.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 було передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання представником сім'ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'явлення довідки всіх членів сім'ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначалась.

При цьому, аналізуючи вказану норму, суд дійшов висновку про те, що пункт 3 Порядку № 505 не передбачає абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, а містить чітке і однозначне правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), що йде за тим, у якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку №505, тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертась позивачу з заявою саме про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такоє допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Оскільки відповідачем припинено виплату адресної допомоги в червні 2015 року, позивач працевлаштувався ще у 2016, а з заявами до відповідача про призначення адресної допомоги зверталася: 29.04.2016, 12.01.2017, 30.01.2018, тобто після спливу шестимісячного строку, тому заборона, встановлена пунктом 3 Порядку №505, вичерпала свою дію щодо позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні адресної грошової допомоги, чим порушено права позивача на соціальний захист, гарантований Конституцією України, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як внутрішньо переміщеній особі, визнаються судом обгрунтованити, відтак підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача поновити (здійснити) виплату щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.04.2016 по 30.04.2018 на суму 10608,00 грн на розрахунковий рахунок позивача, суд заначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні адресної грошової допомоги, чим порушено права позивача на соціальний захист, гарантований Конституцією України, у зв'язку з чим відновленням порушених прав позивача є зобов'язання відповідача поновити (здійснити) виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.04.2016.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача поновити (здійснити) виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.04.2016 по 30.04.2018 на суму 10608,00 грн на розрахунковий рахунок позивача, суд зазначає, що з практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Оскільки Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, повноваження щодо призначення якої надані виключно уповноваженим органам, визначеним даним Порядком, у зв'язку з чим управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради має виключну компетенцію у питаннях поновлення (здійснення) виплат та визначення розміру щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради.

У зв'язку з викладеним, у задовленні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача поновити (здійснити) виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.04.2016 по 30.04.2018 на суму 10608,00 грн на розрахунковий рахунок позивача, слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 6 від 08.05.2018.

Оскільки адміністративний позов задоволено частково, відповідно до ст.139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 (трьохсот п'ятдесят двох) гривень 40 копійок.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 139, 241-246, 250,255,295 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 94500АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: 93400, АДРЕСА_2) до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 24179564, 93414, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15-Б) про визнання відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 24179564, 93414, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15-Б) поновити (здійснити) виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, як особі, що переміщена з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.04.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Новікова, будинок 15-Б, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 94500АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: 93400, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 (трьохсот п'ятдесяти двох) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 23 червня 2018 року.

Суддя Є.О. Кисельова