Справа № 816/1391/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1391/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про:

визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформленої листом від 26.02.2018 №1770/0/26-18 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту;

зобов'язання надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту згідно заяви від 25.01.2018;

зобов'язання подати до суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що ним подано до відповідача клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту. Однак рішенням відповідача, яке набрало форму листа від 26.02.2018 № 1770/0/26-18, у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га відмовлено. Вказану відмову позивач вважає протиправною, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником на підставі договору (контракту) купівлі-продажу майна від 21.03.2016, ангару, який розташований 0 км + 100 м справа від дороги села Братешки - села Дем'янці на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району. До зазначеного клопотання було додано всі необхідні документи, а також рішення решетилівського районного суду від 3.07.2017, яким на виконання вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України було припинено право колективної власності на землю під об'єктами нерухомого майна розташованого на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району за межами населеного пункту, а саме: 0 км +74 справа від дороги села Братешки - села Дем'янці Решетилівського району Полтавської області та 0 км + 120 м справа від дороги села Братешки - села Дем'янці Решетилівського району Полтавської області. Зазначав про незгоду з відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прощею 2 га, так як, землі, які розміщені під господарськими будівлями і дворами є землями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні клопотання з підстав не передбачених Земельним кодексом України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

18 травня 2018 року до суду від ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись на те, що листом відповідача від 26.02.2018 №1771/0/26-18 роз'яснено ОСОБА_1, що запитувана земельна ділянка має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та запропоновано звернутися з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, згідно державного акту на право колективної власності, виданого КСП ім. Тараса Шевченка запитувана земельна ділянка відноситься до земель колективної власності. Землі, які передавалися КСП та на які видавалися державні акти на право колективної власності в силу положень законодавства мали цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та не могли мати жодного іншого цільового призначення.

Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.03.2016 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), керуючись Законом України "Про товарну біржу", Правилами підготовки, організації та проведення відкритих (публічних) та інших аукціонних торгів на Центральній Універсальній Біржі по лоту №181ВП16, на підставі аукціонного свідоцтва від 21.03.2016, укладено договір (контракт) купівлі - продажу, за умовами якого продавець продав покупцю "Будівельні матеріали - Ангар", інвентарний номер 513-60601-0010, ціна активу 170 000,00 грн.

Рішенням п'ятої сесії сьомого скликання Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 24.03.2016 присвоєно "Будівельні матеріали - Ангар" слідуючу адресу: "Будівельні матеріали - Ангар"- 0 км +100 м справа від дороги с. Братешки - с. Дем'янці.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.10.2014 у справі № 546/1133/14-ц, яке набрало законної сили 08.11.2014, визнано за ОСОБА_3 право власності на трактор Т-150К 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; трактор Т-150Г 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; плуг лемешний ПЛН-5-35 1992 року виробництва; культиватор міжрядний КРН-5,6 1988 року виробництва; оприскувач ОП-2000 1992 року виробництва; автомобіль самоскид САЗ-3507 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3; ворохоочисна машина ОВС-25 1991 року випуску; артскважина 1972 року виробництва; виробничий будинок (критий тік) літ. "А-І" загальною площею 2442,7 кв.м., літ. "а", літ. "А1-І", 1988 року забудови, який розташований 0 км. +74 м. справа від дороги с. Братешки - с. Дем'янці Решетилівського району Полтавської області, виробничий будинок (свинарник) літ. "А-І", загальною площею 576,4 кв.м., 1982 року забудови, виробничий будинок (свинарник) літ. "Б-1", загальною площею 751,2 кв.м., 1974 року забудови та свердловину № 1, які розташовані 0 км. + 120 м. справа від дороги с. Братешки - с. Дем'янці Решетилівського району Полтавської області.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 31.07.2017 у справі 546/656/17, яке набрало законної сили 17.09.2017, припинено право колективної власності частини земельної ділянки, яка не підлягала поділу і паюванню, а саме земельної ділянки площею 6,7 га та 2,4 га зазначеної в Державному акті на право колективної власності на землю серії ПЛ-9, зареєстрованому у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 9 від 08 серпня 1995 року, виданому колективному сільськогосподарському підприємству імені Тараса Шевченка під об'єктами нерухомого майна розташованими на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту, а саме 0 км + 74 справа від дороги села Братешки - села Дем'янці Решетилівського району Полтавської області та 0 км.+120 м. справа від дороги села Братешки села Дем'янці Решетилівського району Полтавської області.

25.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області із заявою (вхідний номер О-1118/0/25-18 від 25.01.2018 року) про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) орієнтовною площею 2 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області (за межами населеного пункту).

Листом від 26.02.2018 року № 1770/0/26-18 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомлено позивача, що згідно додатків доданих до клопотання, а саме, договору купівлі - продажу від 21.03.2016 року, об'єктом нерухомого майна є виробничий будинок. Землі, які розміщені під господарськими будівлями і дворами є землями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Колишні КСП використовували ці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою отримання прибутку, приміщення двору було функціонально підлаштовано під таку діяльність.

Відповідно «Класифікації видів цільового призначення земель» затвердженого наказом від 23.07.2010 № 548 Держкомзему України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, віднесені до Секція А, Розділ 1 - «землі сільськогосподарського призначення» складається із земель з таким цільовим призначенням, як: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства та ін. Отже, такі цільові призначення як: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства розрізняються у земельному законодавстві та є різні за своїм змістом і правовою природою.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління запропонувало ОСОБА_1 звернутися з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач, не погоджуючись із відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на запитувану земельну ділянку, звернувся до суду.

Вирішуючи вимоги позовної заяви, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частини третьої статті 122 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За приписами частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України чітко встановлює строк розгляду клопотання та визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Тобто, вищезазначеною нормою встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме, надати дозвіл, або надати мотивовану відмову в наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у ч.7 ст. 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Разом з тим, ч.9 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

Статтею 118 ЗК України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 (далі - Положення № 333).

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Як встановлено судом, 25.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області із заявою (вхідний номер О-1118/0/25-18 від 25.01.2018 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) орієнтовною площею 2 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області (за межами населеного пункту).

Таким чином, ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а не для товарного сільськогосподарського виробництва.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26.02.2018 № 1770/0/26-18 позивача повідомлено, що землі, які розміщені під господарськими будівлями і дворами є землями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Колишні КСП використовували ці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою отримання прибутку, приміщення двору було функціонально підлаштовано під таку діяльність. Такі цільові призначення як: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства розрізняються у земельному законодавстві та є різні за своїм змістом і правовою природою. Враховуючи вищевикладене, Головне управління запропонувало ОСОБА_1 звернутися з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Аналіз листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26.02.2018 № 1770/0/26-18 свідчить, що надана вказаним листом відповідь не містить вирішення по суті поставленого позивачем в заяві (вхідний номер О-1118/0/25-18 від 25.01.2018) питання.

Отже, відповідачем у встановлений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України місячний строк не прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства або мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Суд враховує, що на час розгляду справи відповідачем не розглянуто заяву ОСОБА_1 вхідний номер О-1118/0/25-18 від 25.01.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту, у місячний строк, встановлений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Лист ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26.02.2018 № 1770/0/26-18 не містить відомостей щодо вирішення по суті заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

За таких обставин суд приходить висновку, що мала місце не відмова у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту, а протиправна бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині не прийняття рішення по суті за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 вхідний номер О-1118/0/25-18 від 25.01.2018, у місячний строк, встановлений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Така бездіяльність є порушенням прав позивача на розгляд суб'єктом владних повноважень його заяви у встановленому законодавством порядку, що потребує судового захисту.

При цьому суд зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Приймаючи до уваги вищенаведене суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгоекадастру у Полтавській області, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині 6 статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Держгоекадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту згідно заяви від 25.01.2018, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою від 25.01.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту, а не для товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо вирішення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам, уповноваженим на виконання функцій держави, певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Так званий вільний розсуд посадової чи службової особи - це вибір між двома або більше альтернативами, коли кожна альтернатива законна. У такому випадку суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один із правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Однак якщо законна альтернатива відсутня, не може йтися про розсуд.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області як суб'єкт владних повноважень повинен діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а його дискреційні повноваження обмежені вимогами цих законів.

Під час вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач може прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або обґрунтовану відмову у наданні такого дозволу .

Отже, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту, - необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведеної норми встановлення обов'язку суб'єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення є правом суду, що розглядає справу, та може застосовуватись у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятись чи навмисно затягувати виконання судового рішення.

У даній справі відповідні обставини відсутні, а тому суд не знаходить підстав для застосування заходів судового контролю, а тому в цій частині також слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 139 Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складає 352,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 38751, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгоекадастру у Полтавській області, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгоекадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 38751, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгоекадастру у Полтавській області () витрати на сплату судового збору в розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва