Справа № 453/520/18
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 453/520/18
№ провадження 2-а/453/37/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та скасування рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 05.05.2018 року звернувся у суд із адміністративною позовною заявою, в якій просив визнати неправомірними дії субєкта владних повноважень при винесенні постанови, а також визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАА № 268336, винесену відносно нього 19.01.2018 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, котрою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн..

Ухвалою судді від 07.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи, з метою уникнення порушення прав її учасників, судом ухвалено проводити з повідомленням учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.05.2018 року із листа головного державного виконавця Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 позивачу стало відомо про знаходження на виконанні постанови серії ЕАА № 268336 від 19.01.2018 року, винесеної інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1020 грн., котре, у звязку із неоплатою у пятнадцятиденний термін, було подвоєно до 2040 грн.. Позивач вважає, що оскаржуване рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності винесене відповідачем упереджено та необєктивно. Позивач вказує, що він адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, не вчиняв, зокрема не здійснював стоянку транспортного засобу на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, а, відтак, не може бути субєктом вказаного адміністративного правопорушення і нести за це відповідальність. Позивач наголошує також на порушенні відповідачем встановленого у такому випадку порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме винесення оскаржуваної постанови без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення, незабезпеченні йому встановлених законом прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі і права на правову допомогу. З огляду на вказане, з посиланням на положення ст. 19 Конституції України та норми ст. ст. 33, 245, 247, 280 КУпАП, як і на порушення своїх прав, визначених ст. 268 КУпАП, позивач стверджує про винесення відповідачем оскаржуваного рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправно, з грубим порушенням діючого законодавства. Відтак, позивач був змушений звертатися за захистом своїх порушених прав внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності до суду із даним позовом.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Відзиву у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, відповідач також не подав.

Натомість від Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції на адресу суду під вх. № 2637 від 05.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому йдеться про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки пропущений строк звернення з таким до суду. Враховуючи ту обставину, що зазначена юридична особа не є стороною у справі, відтак поданий нею відзив на позовну заяву судом не може братися до уваги. Крім того, питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із даним адміністративним позовом перевірялось судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі та встановлено, що такий строк не пропущений, оскільки позов подано у 10-денний термін з часу отримання копії оскаржуваної постанови у Сколівському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.Відповідно до ч. 9 зазначеної статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки потреби заслухати свідка чи експертау даній справі немає і про це учасники справи не клопотали перед судом, а також має місце неявка належно повідомлених учасників справи без повідомлення про причини своєї неявки, то суд ухвалив проводити розгляд даної справи у письмовому провадженні.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З копії оскаржуваної постанови серії ЕАА № 268336 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 19.01.2018 року, вбачається, що позивач вказаного числа об 11 год. 43 хв., керуючи транспортним засобом BMW 530D д. н. з. ВС 8252 ЕО здійснив зупинку на місці для інвалідів, позначену дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17, не будучи інвалідом чи особою, яка перевозить інваліда, у звязку з чим і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП на місці такої зупинки. Копія постанови позивачу на місці не була вручена, а про таку він дізнався 03.05.2018 року у Сколівському РВДВС ГТУЮ у Львівській області, що стверджується копією супровідного листа головного державного виконавця із відміткою на ньому про одержання.

В силу положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на усій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, у тому числі за ст. 122 цього Кодексу. При цьому, в силу ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то такий складається в обовязковому порядку, за винятком випадків, визначених ч. 2 ст. 258 КУпАП, тобто у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відтак, враховуючи, що у даному випадку має місце притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, то протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Згідно із ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У матеріалах справи наявний СD-диск із записом відео з нагрудної камери поліцейського, корим безперечно стверджується здійснення позивачем зупинки керованого ним автомобіля на місці для інвалідів, позначеному дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17. При цьому, позивачем не є інвалідом чи особою, яка перевозить інваліда і відповідні докази на спростування такої обставини позивачем суду не подані.

Із вищезгаданого відео з нагрудної камери поліцейського також вбачається, що відповідачем відповідно до вимог КУпАП було розяснено усі права і обовязки водію, повідомлено про те, що буде розглянуто адміністративні матеріали, за результатами розгляду яких буде винесено постанову. Позивачу відповідачем навіть розяснено можливість оскарження такого рішення. У свою чергу позивач нічого не заперечував, а, навпаки, визнав свою вину у вчиненому, однак намагався виправдатись. Після того, як поліцейським йому було повідомлено про розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення, то відповідач не виявив бажання брати участі у розгляді і поїхав у невідомому напрямку.

Відтак, твердження позивача про те, що відповідач не розяснив йому права та обовяки, не надав можливості скористатися правовою допомогою, не провів підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи, не надав можливості подати заперечення, не знайшли свого підтвердження і спростовуються дослідженим судом відеозаписом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не вбачає істотних порушень, допущених відповідачем під час винесення вказаної вище постанови у справі про адміністративне правопорушення, так як останній дав належну оцінку обставинам та зібраним у справі про адміністративне правопорушення доказам.

Відтак, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що таке ним прийняте обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання оскаржуваної постанови законною. Зазначене повністю виключає можливість визнання таких дій відповідача неправомірними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 90, ч. ч. 3, 9 ст. 205, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та скасування рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Я. Микитин