Справа № 811/1168/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року справа № 811/1168/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петренко О.С.

за участю секретаря Толстової О.І.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - ОСОБА_2,

представника відповідача - 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні традиції СВ"

до відповідача-1: Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області,

до відповідача -2: Державної фіскальної служби України

про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Аграрні традиції СВ" звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, зокрема у не реєстрації податкової накладної ТОВ "Аграрні традиції СВ" №1 від 22.03.2018 року

- зобовязати Ужгородську ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області визнати податкову накладну ТОВ "Аграрні традиції СВ" №1 від 22.03.2018 року такою, що подана вчасно, тобто 29.03.2018 року в день фактичного відправлення її до органів державної податкової служби засобами електронного звязку, шляхом реєстрації вказаної податкової накладної №1 від 22.03.2018 року в ЄРПН;

- визнати бездіяльність ДФС України протиправною у не включенні відомостей з поданої ТОВ "Аграрні традиції СВ" податкової накладної №1 від 22.03.2018 року до облікових даних Інформаційної бази даних ДФС України;

- зобовязати ДФС України включити відомості з поданої ТОВ "Аграрні традиції СВ" податкової накладної №1 від 22.03.2018 року до облікових даних Інформаційної бази даних ДФС України.

Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідачів й мотивує позовні вимоги тим, що вказана бездіяльність порушує його права та суперечить діючому законодавству.

Представником відповідача - 1 подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні вимог зазначивши, що позивачем було допущено порушення положень порядку укладання Договору про визнання електронних документів, передбачених Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №577 від 06.06.2017року. Щодо вимоги позивача про зобовязання визнати податкову накладну та розрахунок коригування поданими, відповідач 1 вважає, що це є дискреційними повноваженнями субєкта владних повноважень (а.с.54-57).

Представник відповідача 2 правом на надання відзиву не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - 1, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмовому відзиві.

На підставі ч. 3 ст. 243 КАС України, в судовому засіданні 18.06.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено. Про що сторонам оголошено в судовому засіданні після проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін (позивача та відповідача 1), дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності на підставі наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Аграрні традиції СВ" має статус юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.20-22).

Відповідно до п.49.1. ст.49 Податкового кодексу України ( надалі - ПК України) податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Правовідносини сторін, щодо подання звітності з податку на додану вартість в електронній формі були врегульовані Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженої Наказом Мінфіну № 557 від 06.06.2017р., який діяв на час виникнення правовідносин (надалі Порядок № 557 ).

Відповідно до п.1 р.ІІ Порядку № 557, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Судом встановлено, що 29.11.2017р. між Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області та ТОВ "Аграрні традиції СВ" укладено Договір про визнання електронних документів №714001 (а.с.13-14).

14.02.2018 позивачем подано заяву про приєднання до зазначеного договору (а.с.15).

Підтвердженням прийняття вказаного договору Інформаційним порталом ДПС України є квитанція №2 від 15.02.2017р. (а.с. 17).

22.03.2018 року позивачем до відповідача2 направлено, в електронному вигляді на реєстрацію, на підставі вказаного Договору, податкову накладну №1 від 22.03.2018 (а.с.12), яка не була прийнята з підстав "Відсутній укладений з платником договір приєднання" (а.с.18).

Позивачем повторно направлена Заява про приєднання до Договору №1 від 29.03.2018р. та отримана квитанція №1, відповідно до якої "Документ не прийнято. Відсутній укладений договір" (а.с.16,18).

Встановлено, що відповідачем - 1, на виконання умов вищевказаного Договору, забезпечено приймання електронних документів позивача, їх обробку та передачу відповідачу - 2.

Саме відповідачем - 2 не прийнято подані позивачем електроні документи з підстав зазначених у квитанціях (а.с.18,19).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що ні чинним законодавством України, ані Договором про визнання електронних документів №714001 від 29.11.2017р. не передбачено, обовязок відповідача-1 вчиняти дії щодо визнання податкових накладних такими, що подані вчасно, в день фактичного відправлення їх до органів державної податкової служби засобами електронного звязку шляхом реєстрації в ЄРПН, а тому в задоволенні зазначеної позовної вимоги слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України включити відомості з поданої ТОВ "Аграрні традиції СВ" податкової накладної №1 від 22.03.2018 р. до облікових даних Інформаційної бази даних Державної фіскальної служби України, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо реєстрації податкових накладних врегульовані нормами Податкового кодексу України та Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (в подальшому - Порядок N 1246) (в редакції чинні на час подання позивачем податкової накладної та розрахунку коригування кількісних і вартісних показників).

Згідно з п. 4 Порядку №1246 до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких комісією, визначеною пунктом 201.16 статті 201 ПК України (далі - комісія), прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Відповідно до п.12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно 13 Порядку №1246 - за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пп.22 п. 201.10 ст. 201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що підставою внесення облікових даних до Інформаційної бази даних Державної фіскальної служби є саме реєстрація податкової накладної та розрахунку коригування кількісних та якісних показників відповідно до чинного законодавства.

А тому, суд вважає що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права - саме зобов'язання ДФС України включити відомості з поданої позивачем податкової накладної до облікових даних Інформаційної бази даних Державної фіскальної служби України, а не зобовязання відповідача 2 зареєструвати податкову накладну.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, враховуючи предмет заявленого адміністративного позову та обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, суд вважає, що зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Судових витрат, які б підлягали відшкодуванню на користь відповідача з позивача, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3