Справа № 815/5554/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5554/17

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Осіпова Ю.В. , Бойка А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. по справі № 815/5554/17 за позовом Дочірнього підприємства "Універсальна буксирна компанія" до Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича, треті особи Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправними дій,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

27 жовтня 2017 року Дочірнє підприємство «Універсальна буксирна компанія» звернулось до суду з адміністративним позовом до Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича, в якому просило суд визнати протиправними дії Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича щодо заборони виходу з порту буксиру «Топаз Н» в період з 5 по 7 серпня 2017 року.

Ухвалою суду, занесену до журналу судового засідання 20.11.2017р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно заборонено вихід з порту буксиру «Топаз Н» в період з 5 по 7 серпня 2017 року, судновласником якого є Дочірнє підприємство «Універсальна буксирна компанія». Позивач вважає, що заборона у виході з порту буксиру «Топаз Н» здійснена за відсутності встановлених чинним законодавством підстав, зокрема, на думку позивача, дії відповідача суперечать вимогам ст. 91 Кодексу торговельного мореплавства України, п.4.9 Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 року за № 430, п. 4.4.2.3 Обов'язкових постанов по морському порту «Миколаїв», затверджених наказом державного підприємства «Адміністрація морських портів» № 451 від 13.12.2016 р., що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача.

Представник відповідача надав письмові заперечення, в яких в обґрунтування правової позиції зазначив, що Капітан Миколаївського морського порту Рябчиков Павло Сергійович не є належним відповідачем, оскільки спір виник внаслідок видання Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області припису № ВЕ-30/30/17 від 03.08.2017р. про заборону експлуатації буксиру «Топаз Н» з 17:30 03.08.2017р. Відтак, на думку відповідача, позивач не скористався правом оскарження дій Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області та виданого ним припису.

Представник третьої особи не надав суду першої інстанції своїх доводів щодо заявлених позивачем вимог, у судове засідання не з'явився.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року адміністративний позов Дочірнього підприємства «Універсальна буксирна компанія» до Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправними дій - задоволено. Визнано протиправними дії служби Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича щодо заборони виходу з порту буксиру «Топаз Н» в період з 5 по 7 серпня 2017 року.

Не погодившись з ухваленим рішенням Капітан Миколаївського морського порту звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення. Апелянт просить скасувати судове рішення першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, таким, що прийняте з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов неправильних висновків та неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дочірнє підприємство «Універсальна буксирна компанія» є судновласником буксиру «Топаз Н» у розумінні ст.20 Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ України), що підтверджується копією Свідоцтва про право плавання під Державним прапором України № 002700 від 30.07.2015 року (судновий патент).

03.08.2017 року старшим державним інспектором відділу контролю на річковому транспорті управління контролю на водному транспорті Департаменту державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області Пічкуром В.В. проведено позапланову перевірку стану дотримання нормативно-правових актів щодо безпеки судноплавства на буксирі «Топаз Н», за результатами якого складено акт огляду судна, яке здійснює плавання (експлуатується) на внутрішніх водних шляхах України № 30 від 03.08.2017 року.

На підставі вказаного акта Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області видано припис № ВЕ-30/30/17 від 03.08.2017 року, яким заборонено експлуатацію буксиру «Топаз Н» з 17:30 03.08.2017 року.

04.08.2017 року менеджер морського буксиру «Топаз Н» проінформував Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про усунення всіх порушень, зазначених у приписі № ВЕ-30/30/17 від 03.08.2017 року та просив дозволити експлуатацію судна, однак 05.08.2017 року службою капітана Миколаївського морського порту було відмовлено екіпажу буксиру «Топаз Н» на вихід у БДЛК для здійснення буксирного проведення судна «CetusStar», посилаючись на вказівки капітана Миколаївського морського порту.

При цьому, 04.09.2017 року на запит представника позивача, капітаном Миколаївського морського порту повідомлено, що 05.08.2017 року служба капітана Миколаївського морського порту відмовила у наданні дозволу на вихід буксиру «Топаз Н», оскільки заборона Державної служби України з безпеки на транспорті на експлуатацію буксиру на той час не була скасована. Розпорядження про відмову у наданні дозволу на вхід/вихід м/б «Топаз Н» Капітаном Миколаївського морського порту не видавалось.

Позивач вважає протиправними дії щодо заборони виходу з порту буксиру «Топаз Н» в період з 5 по 7 серпня 2017 року, в зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом з метою захисту свої прав.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Правовий статус морського порту визначено статтею 73 КТМ, згідно з частиною першою якої морський порт є державним транспортним підприємством, призначеним для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території і акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту.

Для забезпечення безпеки мореплавства на морські порти покладається здійснення таких функцій: 1) забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден; 2) утримання у справному стані гідротехнічних споруд, засобів зв'язку та електрорадіонавігації, що перебувають у володінні порту; 3) утримання у справному стані засобів навігаційного устаткування на підхідних каналах і акваторії порту; 4) контроль і підтримання оголошених глибин; 5) визначення районів обов'язкового використання буксирів; 6) забезпечення виконання вимог чинного законодавства України щодо охорони навколишнього природного середовища; 7) подання допомоги потерпілим; 8) вжиття ефективних заходів для прийняття з суден забруднених і стічних вод (для нафтоперевантажувальних портів - також вод, що містять нафту), сміття та інших речовин, шкідливих для навколишнього природного середовища і здоров'я людини, а також зменшення обсягів утворення та для знешкодження, переробки, безпечного складування або захоронення виробничих, побутових та інших відходів.

Морський порт очолює начальник порту, який призначається згідно з чинним законодавством України.

Так, державний нагляд за безпекою мореплавства у морських терміналах, розташованих у межах територій та акваторій, відокремлених від основної території та акваторії відповідного морського порту, здійснює окремий підрозділ служби капітана морського порту.

Капітан морського порту та служба капітана морського порту діють на підставі положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Відповідно до статті 86 КТМ державний нагляд за мореплавством у порту здійснює капітан морського торговельного (морського рибного) порту, який підпорядкований Мінтрансу (Міністерству рибного господарства України) і очолює Інспекцію портового нагляду. Капітан морського торговельного (морського рибного) порту діє відповідно до Положення про капітана морського торговельного (морського рибного) порту, що затверджується Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України).

Функції капітана морського порту визначені у статті 78 КТМ. До таких функцій, зокрема, належать нагляд за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у порт і виходу з порту та оформлення приходу суден у порт і виходу з порту.

Положеннями статті 79 КМТ України передбачено, що розпорядження капітана морського порту з питань забезпечення безпеки мореплавства і порядку в морському порту, що належать до його компетенції, обов'язкові для всіх суден, юридичних і фізичних осіб, які перебувають в акваторії та на території цього морського порту. Розпорядження капітана морського порту може бути скасовано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, або адміністративним судом у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 91 КМТ України встановлено, що кожне судно зобов'язане до виходу з морського порту одержати на це дозвіл капітана порту.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що державний нагляд за мореплавством у порту здійснює капітан морського торговельного (морського рибного) порту. Капітан порту здійснює нагляд, зокрема, за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у порт і виходу з порту. Кожне судно зобов'язане до виходу з морського порту одержати на це дозвіл капітана порту. Капітан порту має право видавати обов'язкові для виконання судновласниками та посадовими особами приписи щодо усунення порушень вимог нормативних актів з питань безпеки судноплавства.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Надання дозволу на вихід судна з морського порту та оформлення виходу суден здійснюється у відповідності до вимог Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 року за № 430 (далі - Порядок № 430).

Пунктом 1.1 Порядку № 430 передбачено, що його дія поширюється на судна, які заходять у морські порти України (крім морських рибних портів), капітанів морських портів, служби капітанів морських портів (далі - Служби) під час виконання ними процедур з оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден із морського порту та оформлення виходу суден із морського порту.

Відповідно до п. 1.2 Порядку № 430, вихід судна - відправлення судна від причалу, розташованого в акваторії порту, або з якірної стоянки в акваторії порту.

Пунктом 3.1 Порядку № 430 передбачено, що дозвіл на вихід судна з порту надає капітан морського порту відповідно до Правил контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 17 липня 2003 року № 545, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23 березня 2004 року за № 353/8952, та після перевірки суднових документів, зазначених у пункті 4.3 розділу IV цього Порядку, за умови позитивних результатів контролю судна, а також задовільного морехідного стану судна і готовності до виходу його в море.

Рішення капітану порту оформлюється розпорядженням, відповідно до вимог ст. 79 КТМ України, у якій зазначено:

розпорядження капітана морського порту з питань забезпечення безпеки мореплавства і порядку в морському порту, що належать до його компетенції обов'язкові для всіх суден, юридичних і фізичних осіб, які перебувають в акваторії території цього морського порту.

Розпорядження капітана морського порту може бути скасовано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері контролю на морському та річковому транспорті, або адміністративним судом у порядку встановленому законодавством.

Так, на підставі акта Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області видано припис № ВЕ-30/30/17 від 03.08.2017р., яким заборонено експлуатацію буксиру «Топаз Н» з 17:30 03.08.2017р.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції у зв'язку з існуючою забороною Державної служби України з безпеки на транспорті на експлуатацію буксиру «Топаз Н» служба капітана 05.08.2017р. відмовила у наданні дозволу на вихід судна з порту. Дана відмова не була оформлена як того вимагає діюче законодавство, тобто розпорядження про відмову у наданні дозволу на вхід/вихід м/б "Топаз Н" капітаном Миколаївського морського порту не видавалось.

Крім цього, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції представник позивача, пояснив, що будь-яке рішення стосовно надання дозволу на вихід буксиру «Топаз Н» не приймалося у зв`язку з відсутністю будь-яких звернень з метою отримання такого дозволу, оскільки 04.08.2017 року менеджер морського буксиру «Топаз Н» проінформував Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про усунення всіх порушень, зазначених у приписі № ВЕ-30/30/17 від 03.08.2017 року та просив дозволити експлуатацію судна. Крім цього, представник акцентував увагу на той факт, що 29.07.2017 року служба капітана морського порту перевірила буксир «Топаз Н» та підтвердила, що судно відповідає всім встановленим вимогам щодо безпеки судноплавства, що підтверджується актом перевірки судна від 29.07.2017 року. Ти самим, Капітан морського порту, реалізував своє владне повноваження, відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином оформивши акт, який підтвердив, що буксир «Топаз Н» не має недоліків, які б загрожували безпеці мореплавства.

Проте, однак 05.08.2017 року службою капітана Миколаївського морського порту було відмовлено екіпажу буксиру «Топаз Н» на вихід у БДЛК для здійснення буксирного проведення судна «CetusStar», посилаючись на вказівки капітана Миколаївського морського порту. При цьому, заборона на вихід буксиру «Топаз Н» за наявності Акту перевірки судна від 29.07.2017р. та відсутності посилання на підстави, встановлені ст.91 КТМ України та Порядком № 430, без оформлення відповідного розпорядження.

Отже, враховуючи вимоги статті 91 КТМ України надання дозволу судну на вихід з порту є рішенням капітана порту. Бездіяльність виражається у формі невчинення дії (дій), яку суб'єкт владних повноважень зобов'язаний був вчинити.

Окрім цього, судова колегія робить наголос на тому, що огляд суден типу БДЛК для здійснення буксирного проведення судів проводиться один раз на рік. Колегія суддів встановила, що такий огляд стався за тиждень до виникнення цієї конфліктної ситуації. Саме 29.07.2017 року буксир «Топаз Н» отримав всі необхідні документи. З огляду на це колегія суддів вважає, що проведення позапланової перевірки стану дотримання нормативно-правових актів щодо безпеки судноплавства на буксирі «Топаз Н», за результатами якого складено акт огляду судна, яке здійснює плавання (експлуатується) на внутрішніх водних шляхах України № 30 від 03.08.2017 року має штучний характер, не відповідає здоровому глузду та змісту виданому дозволу на плавання (експлуатацію) на внутрішніх водних шляхах України.

Враховуючи у сукупності вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що не прийнявши у встановленому порядку розпорядження про надання дозволу на вихід буксиру «Топаз Н» або про відмову у наданні такого дозволу Капітан допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим позовні вимоги Дочірнього підприємства «Універсальна буксирна компанія» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Капітана Миколаївського морського порту Рябчикова Павла Сергійовича - залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Осіпов Ю.В. Бойко А.В.