Справа № 520/16041/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/16041/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Запорожана Д.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2018 року у справі за адміністратитвним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції м. Одеси про скасування постанови про застосування адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

27.12.2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 08 грудня 2017 року він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і стягненню штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

Представник відповідача заперечив проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що позивач, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., що поділяє протилежні потоки, порушив вимоги п.34.1 "Правил дорожнього руху України", чим скоїв адміністративне правопорушення.

Оскільки позивач з зазначеною постановою не погоджується та вважає, що правил дорожнього руху ним порушено не було він звернувся з зазначеним позовом до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції м. Одеси про визнання неправомірною та скасування постанови серії БР №701664 від 08.12.2017 року, відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що інспектором патрульної поліції м. Одеси 3 роти 4 батальйону лейтенантом поліції Ботнаруком І.В. 08 грудня 2017 року складена постанова серії БР № 701664, з якої вбачається, що позивач 08.12.2017 року, приблизно о 18 год. 35 хв., в м. Одесі, на вулиці Малиновського, 8, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив «Правила дорожнього руху України», через що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора поліції вбачається, що ОСОБА_2 08.12.2017 року приблизно о 18 год. 35 хв., в м. Одесі, на вулиці Малиновського, 8, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1,, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. Інспектор УПП підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, позивачеві були роз'яснені вимогист.63 Конституції Українитаст.268 КУпАП.

В позовній заяві ОСОБА_2 .стверджував, що він не скоював умисних дій, а вимушений був терміново зупинитися у зв'язку з тим, що двигун автомобіля глохнув під час руху по дорозі. Вказаний факт підтвердила свідок ОСОБА_2 ., яка була допитана в судовому засіданні.

Коли інспектор підійшов до позивача з приводу порушення ним «Правил дорожнього руху України», позивач не повідомив інспектора про вимушену зупинку автомобіля у зв'язку з вимушеною зупинкою. Окрім того, представник відповідача повідомив, що для покупки квітів в квітковому магазині, що знаходиться праворуч від місця правопорушення водієм і був здійснений перетин дорожньої розмітки 1.1.

Наданий представником позивача акт приймання-передачі виконаних робіт судом не береться до уваги, оскільки з нього не вбачається, що двигун автомобіля був несправний.

Під час складання постанови позивач клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складалася в присутності позивача, постанова була вручена позивачеві після її складання.

Ці обставини встановлені з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття постанови.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п.п. 8.1-8.3 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 1 розділу 34 ;Дорожня розмітка Правил дорожнього руху містить приписи щодо застосування горизонтальної розмітки. Так, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3-1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

1.2 (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини на автомагістралях або межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою;

1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Частиною. 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки тощо, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно матеріалів справи, підставою для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності стало здійснення позивачем перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, по вулиці Малиновського, 8, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив «Правила дорожнього руху України», через що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп.

Крім того, згідно матеріалів справи, у позовній заяві позивач вказує, що він не скоював умисних дій, а вимушений був терміново зупинитися у зв'язку з тим, що двигун автомобіля глохнув під час руху по дорозі. Вказаний факт підтвердила свідок позивача, яка була допитана в судовому засіданні.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає та як вбачається з матеріалів справи , що коли інспектор підійшов до позивача з приводу порушення ним «Правил дорожнього руху України», ОСОБА_2 не повідомив інспектора про вимушену зупинку автомобіля у зв'язку з вимушеною зупинкою. Окрім того, представник відповідача повідомив, що для покупки квітів в квітковому магазині, що знаходиться праворуч від місця правопорушення водієм і був здійснений перетин дорожньої розмітки 1.1.

Отже суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що наданий представником позивача акт приймання-передачі виконаних робіт не береться до уваги, оскільки з нього не вбачається, що двигун автомобіля був несправний.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне, що під час складання постанови позивачем клопотань про перенесення розгляду справи не заявлялось. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складалася в присутності позивача, постанова була вручена позивачеві після її складання.

Ці обставини встановлені з оглянутого відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Разом з цим, позивач посилався на те, що інспектором поліції при винесенні постанови було порушено процедуру розгляду справи, зокрема, на думку позивача, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення є порушенням його прав, при цьому позивач посилався на Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015щодо офіційного тлумачення ст. ст. 258, 376 КУпАП, згідно висновків якого винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення є протиправним.

Колегія суддів вважає безпідставними наведені доводи позивача, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до пункту 4 Розділу І вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Щодо посилань на Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, згідно якого розгляд відповідачем справи щодо позивача, який не погоджувався із фактом вчинення правопорушення, без обов'язкової стадії складання протоколу та на місці вчинення правопорушення є неправомірним, то колегія суддів зазначає, що вказане Рішення КСУ прийнято до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015р. №596-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. В Рішенні КСУ не враховано розширення на законодавчому рівні компетенції органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

З огляду на підтвердження позивачем факту вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. є правомірною, а тому висновок суду першої інстанції про правомірність постанови серії БР №701664 від 08.12.2017 року є законним.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 308, 311, 313, 215, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання повного судового рішення -20.06.2018 року

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Яковлєв О.В. Запорожан Д.В.