Справа № 817/299/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2018 року м. Рівне №817/299/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування рішеннь,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач) та з врахуванням заяви про зміну предмету позову просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.10.2017 року №, №, №, №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-96 від 13.10.2017 року та рішення № від 13.10.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийнято оспорювані рішення податкового органу, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству. Зазначає, що відповідачем в акті перевірки не наведено посилання на певні господарські операції та відповідні первинно-бухгалтерські документи та податкові накладні. Зі змісту акту перевірки не можливо встановити, яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов подібних висновків. Також в акті перевірки відсутні посилання на конкретні первинні та податкові документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання. Відтак, оспорювані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області, позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, який обґрунтований тим, що відповідно до результатів перевірки, встановлено порушення позивачем ст. ст. 164, 167, 177, 181, 183, 187, 203, 292, 293, 296, 298, підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України, а також п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. ІІ ст. 8, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», тому обґрунтовано донараховано суми грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного податку, податку на додану вартість, єдиного внеску та військового збору. Вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення правомірними та такими, що прийняті в межах повноважень, наданих чинним законодавством.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в період з 31.08.2017 року по 06.09.2017 року працівником Головного управління ДФС у Рівненській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 11.09.2014 року по 30.08.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 11.09.2014 року по 30.08.2017 року.

За результатами такої перевірки було складено Акт №823/17-00-13-09/НОМЕР_1 від 13.09.2017 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 11.09.2014р. по 30.08.2017р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 11.09.2014р. по 30.08.2017р.» (далі акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки, документальною плановою виїзною перевіркою встановлені, в т.ч., порушення:

1. п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями. У відповідності до ст. 164, п. 167.1 ст. 167, ст. 176, пп. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), донарахована за результатами перевірки сума податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю становить 308 055,46 грн., в тому числі за 2014 рік 37 958,19 грн., за 2015 рік 110,41 грн., за 2016 рік 269 986,86 грн.

2. пп. 1 п. 292.1 ст. 292, п. 1 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, пп. 296.5.1 п. 296.5 ст. 296, п. 1 п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано єдиний податок в розмірі 9 714,60 грн.

3. п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, в результаті чого донарахована за результатами перевірки сума військового збору у розмірі 22 509,95 грн., в тому числі за 2015 рік 11,04 грн., за 2016 рік 22 498,91 грн.

4. п. 183.2 ст. 183, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), а саме: не подання декларацій по ПДВ за липень - грудень 2015 року та січень-листопад 2016 року.

5. п. 181.1 ст. 181, п. п. 183.1, 183.10 ст. 183, абз. «а» п. 187.1 ст. 187, п. 10 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), в результаті чого платником занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 301 112 грн. в тому числі: за липень 2015 року - в сумі 1 127,00 грн.; за серпень 2016 року - в сумі 299 985,00 грн.

6. п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. ІІ ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, в результаті чого донарахована сума єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 35 450,78 грн., в тому числі за 2014 рік 27 220,40 грн., за 2015 рік 255,38 грн., за 2016 рік 7 975,0 грн.

На підставі таких висновків акту перевірки ГУ ДФС у Рівненській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2017 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з єдиного податку в розмірі 12 143,25 грн., з яких 9 714,60 грн. за податковими зобовязаннями та 2 428,65 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2017 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 385 069,33 грн., з яких 308 055,46 грн. за податковими зобовязаннями та 77 013,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2017 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 376 390 грн., з яких 301 112 грн. за основним платежем та 75 278 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2017 року, яким застосовано 2 720 грн. штрафу за не подання декларацій по ПДВ за липень - грудень 2015 року та січень-листопад 2016 року.

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-96 від 13.10.2017 року на суму 35 450,78 грн.

- рішення № від 13.10.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4 931,64 грн.

Вважаючи такі рішення фіскального органу протиправними, ФОП ОСОБА_4 звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Так, згідно акту перевірки, за результатами перевірки встановлено, що дохід платника єдиного податку ФОП ОСОБА_4 становить 1 564 764 грн., розбіжність становить 64 764 грн., а саме: фізичною особою-платником податків ОСОБА_4 не включено до доходу кошти, отримані за лісопродукцію, що підтверджується банківськими виписками та даними 1-ДФ, чим порушено пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

За результатами перевірки встановлено, що декларація платника єдиного податку за ІІ кв.2015 року фізичною особою-платником податків ОСОБА_4 не подано та не оподатковано перевищення в сумі 64 764грн. за ставкою 15 відсотків, чим порушено пп. 1 п. 292.1 ст. 292, п. 1 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, пп. 296.5.1 п. 296.5 ст. 296, п. 1 п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податкових зобовязань по єдиному податку в розмірі 9 714,60 грн. (64 764 грн.* 15%).

Суд не погоджується із таким визначенням суми доходу позивача на підставі відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (1-ДФ), оскільки згідно п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України, датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

В акті перевірки не визначено дати надходження коштів у грошовій (готівковій або безготівковій) формі від кожного з контрагентів на підставі даних з 1-ДФ, не надано до матеріалів справи також доказів проведення зустрічних звірок з контрагентами для встановлення факту перерахунку коштів для позивача. Крім того, судом встановлено, що банківськими виписками про надходження коштів на рахунок позивача за перше півріччя 2015 року не підтверджується сума отриманого доходу в розмірі 1 564 764 грн.

За таких обставин, встановлення суми доходів на підставі відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів не передбачено чинним податковим законодавством України. Будь якого нормативного обгрунтування таких дій відповідачем у відзиві не наведено.

Щодо донарахування податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2016 році відображеного в розділі ІІІ податкової декларації та додатку 5 до декларації, встановлено заниження загального оподатковуваного доходу в сумі 1 499 927 грн. Загальний оподатковуваний дохід за 2016 рік визначений на підставі даних відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та відомостей про поступлення коштів на розрахункові рахунки по АТ "УкрСиббанк", оскільки для перевірки не надано банківських виписок по рахунку АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за період з 03.11.2014 року по 26.04.2016 року та книги обліку доходів та витрат.

При цьому, в акті зазначено (с. 11), що декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та 2016 рік до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області не подано.

Таким чином, на підставі банківської виписки АТ «УкрСиббанк» відповідачем встановлена сума доходу у 2016 році в розмірі 1 499 927 грн., що отримані від ТОВ «КТВ».

Проте, як встановлено судом, відповідачем для визначення суми оподатковуваного доходу не було враховано витрати за 2016 рік, що підтверджуються видатковою накладною №01/08 від 09.08.2014 року, товарно-транспортною накладною №090814 від 09.08.2014 року, видатковою накладною №01/09 від 01.09.2014 року, товарно-транспортною накладною №010914 від 01.09.2014 року, видатковою накладною №010515/05 від 30.05.2015 року, видатковою накладною №010315/03 від 30.03.2015 року, видатковою накладною №01/03 від 30.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №010315/1 від 01.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №050315/2 від 05.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №100315/3 від 10.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №110315/4 від 11.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №130315/5 від 13.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №150315/6 від 15.03.2015 року, товарно-транспортною накладною №170315/7 від 17.03.2015 року, видатковою накладною №010415/04 від 30.04.2015 року, видатковою накладною №01/04 від 30.04.2015 року, товарно-транспортною накладною від 15.04.2015 року, видатковою накладною №010215/02 від 27.02.2015 року, видатковою накладною №01/02 від 27.02.2015 року, товарно-транспортною накладною №04/2 від 18.02.2015 року, товарно-транспортною накладною №03/2 від 16.02.2015 року, товарно-транспортною накладною №02/2 від 15.02.2015 року, товарно-транспортною накладною №01/2 від 10.02.2015 року, видатковою накладною №97 від 03.02.2015 року, видатковою накладною №30/01 від 30.01.2015 року, товарно-транспортною накладною №2 від 30.01.2015 року, банківськими виписками за 2015 рік, видатковою накладною №28/07 від 28.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №16 від 28.07.2016 року, видатковою накладною №25/07 від 25.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №15 від 25.07.2016 року, видатковою накладною №22/07 від 22.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №14 від 22.07.2016 року, видатковою накладною №18/07 від 18.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №13 від 18.07.2016 року, видатковою накладною №17/07 від 17.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №12 від 17.07.2016 року, видатковою накладною №10/07 від 12.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №9 від 10.07.2016 року, видатковою накладною №11/07 від 11.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №10 від 11.07.2016 року, видатковою накладною №14/07 від 14.07.2016 року, товарно-транспортною накладною №11 від 14.07.2016 року.

Відповідно до пп. 177.2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включається до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палив^й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Всупереч вищенаведеному, відповідачем не зазначено в акті перевірки будь-яких даних щодо встановлення витрат позивача у 2016 році, тому донарахування податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб виключно на підставі даних доходу без врахування витрат є протиправним та безпідставним.

Також під час встановлення витрат у 2014-2015 роках перевіряючими зазначено, що «перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, повязаних із здійсненням діяльності, відображених у додатках до податкових декларацій, встановлено завищення в сумі 327 000 грн., в тому числі за 2014 рік 228 500 грн., 2015 рік в сумі 98 500 грн., а саме для перевірки не надано жодних документально підтверджених витрат, повязаних з господарською діяльністю, чим порушено п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України. Отже, до складу валових витрат фізичної особи - платника податків за 2014 рік не прийнято витрати в сумі 228 500 грн., за 2015 рік не прийнято витрати в сумі 98 500 грн., що не підтверджені документально.

Крім того, твердження відповідача щодо не підтвердження валових витрат є по своїй суті лише припущеннями, які не можуть бути підставою для донарахування податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, та є прямим порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 року №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 року за №607/23139 (далі по тексту Порядок №395).

Відповідно до п. 2.3.2.2 Порядку №395, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Між тим, з описової частини акту перевірки вбачається, що зміст встановленого в ході перевірки позивача порушення податкового законодавства в частині заниження податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб зводиться лише до табличного відображення даних фіскального органу, встановлених у ході перевірки із зазначенням певних розбіжностей. Будь-яких розрахунків виявлених розбіжностей податковим органом не наведено, як і не наведено посилання на певні господарські операції та відповідні первинно-бухгалтерські документи та податкові накладні. Зі змісту акту перевірки не можливо встановити, яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов подібних висновків. Також в акті перевірки відсутні посилання на конкретні первинні та податкові документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання.

Таким чином, наведене вказує на порушення норм чинного законодавства при складанні акту перевірки, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є суб'єктивним припущенням перевіряючих та порушенням відповідачем встановленого законодавством порядку проведення перевірки, а викладені відповідачем висновки в акті перевірки зроблено без дослідження належних документів. Виявлені перевіркою порушення в акті перевірки не описані, не зазначено докази, які свідчать про виявлені порушення.

Щодо висновків податкового органу про порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ із змінами та доповненнями, а саме: за результатами проведеної перевірки донараховано єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також встановленого порушення п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору, то слід зазначити наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пп. 1.2 п. 161 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, обєктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України.

Тобто, по своїй правовій природі база нарахування єдиного внеску та військового збору для фізичної особи-підприємця визначається із суми доходу такого підприємця.

Підставою для прийняття вимоги та рішення в частині донарахування єдиного внеску та військового збору слугували твердження податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2014-2016 роки в і на основі яких було прийнято податкове повідомлення-рішення про донарахування податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи вищенаведені спростування правомірності збільшення відповідачем суми оподатковуваного доходу позивача за 2014-2016 роки згідно акту перевірки, неправомірним є також донарахування позивачу суми єдиного внеску та військового збору на вказану суму доходу, що тягне за собою також визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

Щодо донарахування податку на додану вартість, то суд зазначає наступне.

Згідно акту перевірки, в ході проведення позапланової документальної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_4 на підставі банківських виписок по особовому рахунку за 2014-2017 роки, податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік (реєстраційний номер НОМЕР_2 від 09.02.2015 року) та податкової декларації платника єдиного податку за І-ІІ квартали 2015 року (реєстраційний номер 6 від 09.02.2016 року) було встановлено, що загальна сума доходу за період з 11 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року становила 1 792 863,00 грн.

Починаючи з 01.07.2015 року платник перейшла на загальну систему оподаткування, обліку та звітності та відповідно до положень зазначених пунктом 183.4 статті 183 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) з 01.07.2015 року зобовязана була зареєструватися платником ПДВ.

В ході документальної перевірки встановлено, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_4 декларації по ПДВ за липень - грудень 2015 року, січень - листопад 2016 року до Костопільського відділення Рівненської ОДНІ (Костопільської МДПІ) не подано, чим порушено пункт 183.2 статті 183, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями).

Суд не погоджується із твердженням відповідача про обовязок позивача зареєструватися платником податку на додану вартість з 01.04.2015 року на підставі п. п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, оскільки у першому півріччі 2015 року позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, відповідно, здійснені нею господарські операції (у межах законодавчо визначеного граничного обсягу доходу) протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподатковуваних операцій, оскільки, згідно з нормами пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, в суму 1000000 грн. входять лише ті суми від здійснення операцій з поставки товарів (робіт, послуг), які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість. У даному ж випадку відповідачем не наведено в акті перевірки, які господарські операції у межах граничного розміру доходу на спрощеній системі оподаткування підлягали оподаткуванню податком на додану вартість.

Як встановлено судом, податкові зобовязання з податку на додану вартість за період з 01.07.2015 року по 21.11.2015 року в сумі 1 505 560,15 грн. фіскальним органом визначено на підставі виписки банку та 1-ДФ.

Проте, суд не погоджується із таким визначенням грошових зобовязань з податку на додану вартість підставі відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, оскільки п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В акті перевірки не визначено дати надходження коштів від покупців/замовників на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку, не наведено в акті перевірки жодного первинного документу, що підтверджує факт вчинення оподатковуваних податком на додану вартість господарських операцій позивача з контрагентами, не надано до матеріалів справи також доказів проведення зустрічних звірок з контрагентами для встановлення факту перерахунку коштів для позивача.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи наведене вище, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судові витрати у розмірі 8750 (вісім тисяч сімсот пятдесят) грн. 42 коп. сплачених згідно квитанцій № 0.0.952545813.1 від 30.01. 2018 року та № 0.0.958471701.1 від 08.02. 2018 року, що наявні в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Віденська, 12, м. Рівне, 33023) від 13.10. 2017 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-96 від 13.10.2017 та рішення № НОМЕР_7 від 13.10.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код НОМЕР_1, вул. Правди, 20, с. Яснобір, Костопільського району, Рівненської області, 35031) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Віденська, 12, м. Рівне, 33023) у розмірі 8750 (вісім тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 42 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 червня 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.