Справа № 205/1504/18(2-а/205/71/18)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 рокусправа № 205/1504/18(2-а/205/71/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Круговий О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року (суддя Шавула В.С.), ухвалене в м. Дніпрі, в адміністративній справі № 205/1504/18 (провадження 2-а/205/71/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону 2 роти 7 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА № 308109 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 26.02.2018 року інспектором батальйону 2 роти 7 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП. 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 до суду подана заява про доповнення адміністративного позову, в якому він просив визнати неправомірним рішення Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про направлення спірної постанови до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні. Скаржник вказує на відсутність доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. На думку скаржника, відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції допустив спрощений підхід до судового розгляду, не встановивши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули. Від скаржника до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Постановою серії ЕАА № 308109 від 26.02.2018 року, прийнятою інспектором 7 роти 2 батальйону УПП у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. (а.с.3). Відповідно до вказаної постанови, 26.02.2018 року об 17-49 год. в м. Дніпрі по вул. Мічуріна, буд.9, водій ОСОБА_1 порушив вимогу п.4.1., здійснивши поворот праворуч, чим порушив п. 8.4. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дії працівника патрульної поліції щодо накладення спірною постановою адміністративного стягнення. Суд також зазначив, що доводи позивача про незаконність спірної постанови не підтверджені доказами, тому є недоведеними та необґрунтованими. Крім того, підстав, передбачених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України, для звільнення позивача від доказування судом першої інстанції не встановлено.

Судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які регулюються Кодексом України про адміністративній правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративній правопорушення (КУпАП) завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на виконання приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України до суду першої інстанції наданий відеозапис з портативного відеореєстратора, який використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначеним відеозаписом, який досліджений колегією суддів, зафіксоване спілкування інспектора поліції відповідача по справі з позивачем та повідомлення його про порушення Правил дорожнього руху у звязку із рухом по дорозі у зустрічному напрямку, проїзду на заборонений дорожній знак. Обставини, зафіксовані на відео (зупинення транспортного засобу 26.02.2018 року інспектором поліції, повідомлення про причини зупинення, місце та час зупинення) скаржником не оспорюються.

Позивач у позовній заяві стверджував, що він здійснив поворот ліворуч з пр. ОСОБА_4 на вул. Мічуріна, не порушуючи Правила дорожнього руху, та зупинився біля басейну по вул. Мічуріна, 5. Після відвідування басейну, він продовжив рух по вул. Мічуріна у напрямку пр. ОСОБА_4.

Колегія суддів зазначає, що згідно наданих позивачем картографічних даних схеми руху по вул. Мічуріна від 26.02.2018 року, вулиця Мічуріна має односторонній рух від пр. ОСОБА_4 у напрямку вулиці Марата та вулиці ОСОБА_5 (а.с.6). Рухаючись по вул. Мічуріна в напрямку пр. ОСОБА_4, позивач допустив проїзд по дорозі з одностороннім рухом у зустрічному напрямку, порушивши тим самим Правила дорожнього руху.

Доводи позивача про те, що на вїзді з пр. ОСОБА_4 на вул. Мічуріна відсутні будь-які заборонні дорожні знаки, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки рух прямо визначає наказовий знак « 4.1», про порушення якого зазначено у спірній постанові.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків.

Органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частина 1 статті 222 КУпАП).

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини у справі, не допустивши порушень норм процесуального права, застосував положення Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення.

Згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Апеляційна скарга має бут залишена без задоволення у звязку з тим, що наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження при її розгляді.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року в адміністративній справі № 205/1504/18 (провадження 2-а/205/71/18) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 13 червня 2018 року та, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук