Справа № 127/24911/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/24911/17

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року (місце складання м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державної фіскальної служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, в якому просив: визнати дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби при складенні висновку про виплату грошової допомоги протиправними; зобовязати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повторно прийняти документи та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності ОСОБА_2 відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб; визнати дії Державної фіскальної служби України протиправними; зобовязати Державну фіскальну службу прийняти та затвердити з Офісу великих платників податків висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності ОСОБА_2 відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб; стягнути з ДФС України на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, тобто 09.08.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Офіс великих платників податків ДФС України вирішуючи питання про нарахування одноразової грошової допомоги у висновку про призначення даної допомоги повинен був застосувати положення ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. ДФС України не мала законних підстав відмовляти позивачу у проведенні такої виплати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року позов задоволено частково. Визнано дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби при складенні висновку про виплату грошової допомоги протиправними. Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повторно прийняти документи та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності ОСОБА_2 відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Визнано дії Державної фіскальної служби України протиправними. Зобов'язано Державну фіскальну службу України прийняти та затвердити з Офісу великих платників податків висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності ОСОБА_2 відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. В задоволенні позовних вимог про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просили рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на їх переконання, до невірного вирішення справи.

07 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України.

Ухвалою суду від 14 травня 2018 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України повернуто особі, яка її подала, у зв'язку із невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

21 травня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України ухвалою суду від 04 червня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України повернуто особі, яка її подала, без розгляду, оскільки апеляційну скаргу подано безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції у Міжрегіональному оперативному управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Наказом Міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №810-о від 11.07.2017 позивач був звільнений зі служби в податковій міліції через хворобу.

ОСОБА_2 пройшов обстеження у Вінницькому обласному Центрі медико-соціальної експертизи, де 03.08.2017 було встановлено причинний зв'язок між захворюваннями позивача з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 12 ААА № 099780.

На підставі вказаних документів в серпні 2017 року позивач звернувся до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності.

В свою чергу, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготував висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу згідно із Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 та направив його до ДФС України.

Листом від 25.10.2017 № 28847/7/99-99-04-04-02-17 Державна фіскальна служба України відмовила у виплаті такої допомоги, посилаючись на те, що оскільки ІІ групу інвалідності ОСОБА_2 встановлено після втрати чинності Законом України "Про міліцію", то проводити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після 07 листопада 2015 законні підстави відсутні.

Не погодившись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після 12 березня 2015 року (набрання чинності Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" відповідачі повинні були застосувати чинний на момент звернення і прийняття рішення Закон № 565-XII у відповідній редакції та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Колегія суддів погоджується з наведеною позицією суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом XVIII Податкового кодексу України.

Положеннями ст. 356 Податкового кодексу України визначений правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII (в редакції Закону № 208-VIII) (далі - Закон № 565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон № 565ХІІ втратив чинність 07.11.2015 у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" №580-VII.

Водночас, відповідно до абз. 3 п. 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію".

Тобто, за колишніми працівниками міліції, гарантії відносно яких поширюються також і на працівників податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565ХІІ.

На виконання вимог ст. 23 Закону № 565-XII прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850).

За приписами п. 2 Порядку № 850 особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 (далі - Порядок № 707).

Порядок № 850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року. До цього часу діяв Порядок № 707, посилання на який є у зазначеному пункті урядової постанови від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно з пунктом 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Тобто, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Закону № 280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядку № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону № 565-ХІІ визначав Порядок № 707.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно відсутності підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що ІІ групу інвалідності позивачу встановлено 03 серпня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 280-VIII і про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся в серпні 2017 року, тобто після набрання чинності Порядку № 850.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі ст. 23 Закону № 565-XII (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) та відповідно до Порядку № 850.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі №822/456/16.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги після втрати чинності Закону № 565-XII є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального право, оскільки право на таке виплату збережено нормами абз. 3 п. 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію".

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4