Справа № 760/6877/17
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1192/18
Справа № 760/6877/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Кривулько С.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

12.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив:

- постанову Житомирської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 від 27.03.2017, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500, 00 грн. - визнати незаконною та скасувати;

- провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.03.2017 Житомирською митницею ДФС була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Зазначає, що на адресу позивача від Київської міської митниці ДФС надійшло повідомлення про прибуття 13.09.2016 до митниці для проведення митної перевірки щодо ввезеного транспортного засобу.

12.09.2016 позивач направив листа на адресу митниці про неможливість прибути за викликом у зв'язку з поганим самопочуттям та просив не розглядати дане питання без його відсутності.

Вказує, що 03.10.2016 Житомирською митницею ДФС було складено протокол про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 за фактом порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України. В протоколі було вказано, що розгляд відбудеться 30.11.2016.

Проте, 25.11.2016 позивачем було направлено листа на адресу митниці в якому просив перенести розгляд справи та повідомити про наступну дату.

Зазначає, що на його адресу надійшов лист від митниці про перенесення розгляду справи на 17.01.2017. 10.01.2017 позивачем було направлено листа до митниці про неможливість з'явитися 17.01.2017, оскільки останній буде знаходитись у відрядженні.

Митницею було направлено листа про розгляд справи про порушення митних правил на 24.02.2017. Проте, позивач 17.01.2017 направив листа на адресу митниці про неможливість з'явитися у зв'язку з хворобою, яке було отримано митницею 20.02.2017.

Вказує, що від Житомирської митниці ДФС надійшов лист про перенесення розгляду справи на 24.03.2017, однак позивачем знову було направлено лист про неможливість прибуття, який було отримано митницею 20.03.2017.

Зазначає, що Житомирською митницею ДФС 24.03.2017 було незаконно винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016.

Вважає, що останнє клопотання про перенесення було проігноровано митницею та відповідач не мав права розглядати справу про порушення митних правил за його відсутності, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

13.04.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 13.04.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

25.04.2017 на адресу суду від ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.06.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

27.06.2017 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

03.07.2017 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про забезпечення позову передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 03.07.2017 в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

11.08.2017 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 26.06.2017.

12.09.2017 справу за позовом ОСОБА_1 було направлено до Київського апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Солом"янського районного суду м. Києва від 26.06.2017 - скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12.10.2017 до суду надійшла справа після розгляду апеляційним судом.

Ухвалою суду від 06.11.2017 в справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (далі МК України).

Пунктом 25 ст. 4 МК України передбачено, що митний режим -це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту 28 діб; 3) для авіаційного транспорту 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) 90 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами у справі про порушення митних правил згідно із ч. 1 ст. 495 МК України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з постанови в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016, 18.08.2016 громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України ввезено транспортний засіб марки «VW PASSAT», реєстраційний номер LT JHF 474, кузов № НОМЕР_1, однак останній до митного органу вищевказаний транспортний засіб у визначений термін не доставив, тим самим перевищив більше ніж на десять діб, встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

03.10.2016 Житомирською митницею ДФС відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Про складення зазначеного протоколу та дату розгляду справи ОСОБА_1 було неодноразово повідомлено митницею.

Як вбачається з протоколу в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016, ОСОБА_1 неодноразово було повідомлено про розгляд справи, а саме, 04.10.2016, 01.12.2017, 25.01.2017 та 01.03.2017.

24.03.2017 заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником Управління протидії митним правопорушенням Мірошніченко М.І. було винесено постанову № 0706/101000014/2016 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 470 ч. 3 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 8500,00 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що начальник Управління протидії митним правопорушенням Мірошніченко М.І. дійшов висновку про недобросовісне використання ОСОБА_1 процесуальними правами, передбаченими ст. 498 МК України, та вважав можливим розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Разом із тим, згідно із ч. 3 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як вбачається з постанови, 04.10.2016, 01.12.2017, 25.01.2017 та 01.03.2017 ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд протоколу про порушення митних правил, однак останнім направлялися клопотання про відкладення розгляду.

Таким чином, суд вважає, що митний орган при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з його боку було вжито всіх можливих заходів до забезпечення процесуальних прав ОСОБА_1, передбачених ст. 498 МК Кодексу.

Таким чином, доводи позивача про те, що його було обмежено в ефективному засобі юридичного захисту, про який йдеться у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає безпідставними.

Разом з цим, суд вважає, що дії позивача при розгляді справи про порушення митних прави, зокрема, неодноразова неявка та подання клопотань про перенесення розгляду справи, з точки зору ст. 498 МК України, слід розцінювати, як зловживання правом, яке направлене на затягування розгляду справи з метою сплину строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Листом Міністерства юстиції України від 01.12.2003 № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

Разом з тим, правопорушення вчинене ОСОБА_1 є триваючим, оскільки не вивезення автомобіля за межі митної території України характеризується свідомими діями самого позивача, які продовжують існувати і на час розгляду справи.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

Разом з цим, листом Міндоходів України від 30.08.2013 №16666/7/99-99- 24- 03-09-17 роз'яснено, що обгрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих (зокрема, недоставляння до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк) не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Слід зазначити, що дане правопорушення виявлене лише 03.10.2016 під час складання протоколу, а тому строк накладення адміністративного стягнення закінчується 03.04.2017.

Доказів того, що у діях позивача відсутній склад адмінісративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, останнім не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, накладення адміністративного стягнення узгоджується з санкцією ч.3 ст. 470 МК України, характеру вчиненного правопорушення та особи правопорушника.

З урахування вищевикладеного, підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 від 24.03.2017 відносно позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України відстуні, а тому суд суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя