Справа № 826/1093/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2018 року № 826/1093/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 20.11.2017 №2044 «Про притягнення до відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 11.12.2017 №743 «По особовому складу» в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 25.01.2018 №52 о/с;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 40 651,59 грн.;

- постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС та стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 7 515,33 грн. допустити до негайного виконання.

На обґрунтування вказаних позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про протиправність та незаконність його звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки не вбачає у своїй поведінці проступку, за який можливе застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, крім того, вважає, що таке звільнення відбулося у період перебування позивача на лікуванні, внаслідок чого відповідачем порушено вимоги Кодексу законів про працю України.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Кшемінська Ю.І. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Бугас Н.Р., в якому остання просила відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України у частині дотримання законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на вищевказану норму, позивач, його представник та представник відповідача заявили письмове клопотання про здійснення розгляду справи в письмовому провадженні.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України 13 червня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 2044 від 20.11.2017 за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані сп'яніння та отримання тілесних ушкоджень потерпілими, поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення патрульної поліції зони Чорнобильської АЕС ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 наказано звільнити зі служби в поліції.

На підставі вказаного вище наказу 11.12.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 743 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 15.12.2017.

У подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №52 о/с внесено часткову зміну до пунктів наказу від 11.12.2017 №743 о/с у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, а саме вважати його звільненим з 19.12.2017.

Позивач, вважаючи, що всі вищевказані накази відповідача є протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов'язки поліцейського визначені ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог якої останній зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 59 згадуваного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 6 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення, зокрема, звільнення з посади.

З аналізу вказаних норм суд робить висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (далі по тексту - Інструкція № 230).

Відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 2.1 Інструкції № 230 передбачено підстави для проведення службового розслідування, а саме: порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Згідно з п.п. 8.1, 8.3 Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, імя та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Із аналізу вказаних норм убачається, що службове розслідування обов'язково повинно передувати звільненню, якщо особу рядового чи начальницького складу звільняють за порушення нею службової дисципліни.

Так, судом встановлено, що на виконання вимог Інструкції, з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутність дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції в Київській області виданий наказ № 1825 від 11.10.2017, яким призначено службове розслідування за інформацією, що надійшла з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про дорожньо-транспортну пригоду за участю поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення патрульної поліції ВП зони Чорнобильської АЕС ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1

За результатами вказаного розслідування складено висновок від 10.11.2017 № 796, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Київській області полковником поліції Ценовим Д.М.

Зі змісту висновку службового розслідування убачається, що 10.10.2017 близько 11 год. 50 хв. до Калинівського ВП Погребищенського ВП ГУНП в Вінницькій області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_7 про те, що неподалік с. Скибенці, Погребищенського району, Вінницької області водій автомобіля марки «DODGE RAM VAN», н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішоходів.

Вказане повідомлення зареєстровано до ЖЄО Калинівського ВП №2149 від 10.10.2017, а на місце події направлено слідчо-оперативну групу Калинівського ВП Погребищенського ВП ГУНП в Вінницькій області, яка по прибуттю встановила, що ОСОБА_1, керуючи вищезазначеним транспортним засобом, здійснив наїзд на громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які знаходились на узбіччі проїжджої частини поблизу сільського кладовища, що по вул. Перемоги в с. Скибенці Погребищенського району Вінницької області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілих було госпіталізовано до Погребищенської центральної районної лікарні.

Того ж дня вказані відомості працівниками прокуратури Вінницької області внесено до ЄРДР № 0000329 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та у рамках вказаного кримінального провадження, на підставі постанови слідчого зазначеної прокуратури, було проведено експертизу крові ОСОБА_1 Відповідно до висновку експерта від 11.10.2017 №2674 у крові останнього виявлено етиловий спирт у концентрації 2.3 %.

Також, у ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.08.2017 № 573 о/с, під час вказаної події ОСОБА_1 перебував у черговій та додатковій відпустці за 2017 рік з 16.08.2017 по 11.10.2017.

Так, згідно з п. п. 4, 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу зобов'язані дотримуватися норм професійної і службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналізуючи вищезазначену норму, суд вважає, що позивач помилково тлумачить положення ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на думку якого, у вказаній статті мова йде про службову діяльність та виявлення порушень саме у службовій діяльності, а, оскільки ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці за 2017 рік з 16.08.2017 по 11.10.2017 , то і порушення службової дисципліни позивачем не відбулося.

Так, згідно з Розділом II Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, які затверджені наказом МВС України від 28.04.2016 №236, до основних принципів етики працівників МВС належать, зокрема, недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Також, наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Правил передбачено, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

На думку суду факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння є вчинком, який дискредитує систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості, відтак, є підставою для звільнення.

Таким чином, суд не приймає до уваги вказані вище доводи позивача та наголошує на тому, що дотримання вимог Дисциплінарного статуту та Правил повинно здійснюватися працівниками поліції як в робочий, так і в позаробочий час.

Аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 15.02.2018 у справі № 823/810/17.

Також, необґрунтованими суд вважає посилання позивача на відсутність у матеріалах службового розслідування судового рішення (постанови про адміністративне правопорушення або обвинувального вироку), що набрало законної сили, яким би була встановлена вина ОСОБА_1, оскільки відсутність або наявність в діях позивача складу злочину не є предметом розгляду в даній справі, а кримінальне провадження відносно позивача, не може свідчити про відсутність підстав для проведення службового розслідування, так як такою перевіркою встановлюється наявність чи відсутність проступку, порушення Присяги чи професійної етики, а не наявність чи відсутність складу злочину. Більше того, вказані обставини не перешкоджають також прийняттю рішення у даній справі.

Окремо суд наголошує на тому, що в даному випадку особою було вчинене діяння несумісне з посадою скаржника та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі № 821/4900/14.

Стосовно посилань позивача щодо перебування останнього на час звільнення в стані тимчасової непрацездатності, суд зазначає, що це не є перешкодою для звільнення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач згідно з листками непрацездатності Серія АДД № 785471 від 12.10.2017, Серія АДД №785498 від 20.10.2017, Серія АДД № 785664 від 08.12.2017 та довідок про тимчасову непрацездатність № 637 від 22.11.2017, № 139 від 08.12.2017, наявних у матеріалах справи, позивач у період з 12.10.2017 по 18.12.2017 перебував на лікарняному (амбулаторний та стаціонарний режими).

Наказ відповідача № 743 о/с про звільнення позивача з посади поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення патрульної поліції зони Чорнобильської АЕС Головного управління Національної поліції в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ) було видано 11.12.2017, тобто у період тимчасової непрацездатності.

На момент видання вказаного вище наказу у відповідача була відсутня інформація щодо тимчасової непрацездатності позивача.

15.12.2017 ОСОБА_1 в Управлінні кардового забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області було написано розписку про отримання трудової книжки, військового квитка, витягу з наказу про звільнення та приписного, вказане підтверджується копією вказаної розписки, наявної в матеріалах справи.

У подальшому, 27.12.2017 позивач надіслав на адресу Головного управління Національної поліції в Київській області медичну документацію для відома, що підтверджується копією листа, наявним в матеріалах справи, та не заперечується самим ОСОБА_1

Таким чином, саме після надання позивачем відповідних довідок та встановлення тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період з 08.12.2017 по 18.12.2017, Головним управлінням Національної поліції в Київській області наказом від 25.01.2018 № 52 о/с внесено часткову зміну до пунктів наказу від 11.12.2017 № 743 о/с у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, а саме вважати його звільненим з 19.12.2017 зі служби в поліції у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

Отже, відповідач, будучи не обізнаним щодо обставини тимчасової непрацездатності позивача у період з 08.12.2017 по 18.12.2017, прийняв наказ про звільнення зі служби в поліції від 11.12.2017 № 743 о/с, проте, дізнавшись про дану обставину, відповідач привів вищевказаний наказ у відповідність зі статтею 18 Дисциплінарного статуту.

Так, статтею 16 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стосовно осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади може видаватися під час перебування працівника в стані тимчасової непрацездатності. Подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Статуту здійснюється після прибуття до місця проходження служби.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 810/2073/16.

Крім того, варто також звернути увагу на вказані вище листки непрацездатності та довідки про тимчасову непрацездатність позивача. Як убачається з копій вказаних медичних документів, листок непрацездатності Серія АДД № 785471, виданий 12.10.2017 Погребищенською центральною районною лікарнею в Вінницькій області (звільнення від роботи з 12.10.2017 по 20.10.2017 - амбулаторний режим); листок непрацездатності Серія АДД № 785498, виданий 20.10.2017 Погребищенською центральною районною лікарнею в Вінницькій області (звільнення від роботи з 21.10.2017 по 02.11.2017 - амбулаторний режим); довідка тимчасової непрацездатності № 637, видана 22.11.2017 Комунальним закладом Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» (звільнення від роботи з 03.11.2017 по 22.11.2017 - стаціонарний режим); довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №139, видана 08.12.2017 Центральним госпіталем МВС України (звільнення від служби з 23.11.2017 по 08.12.2017 - стаціонарний режим); листок непрацездатності Серія АДД №785664, виданий 08.12.2017 Погребищенською центральною районною лікарнею в Вінницькій області (звільнення від роботи з 08.12.2017 по 18.12.2017 - амбулаторний режим).

Аналізуючи вищевказане, суд критично ставиться до вказаної медичної документації з огляду на те, що день відкриття одного лікарняного є наступним за днем закриття попереднього лікарняного, не дивлячись на те, що медичні заклади, в яких складалися такі документи, розташовані в різних областях.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що діючий Дисциплінарний статут, а також Закон України «Про Національну поліцію», на відміну від КЗпП, не містять імперативного припису щодо заборони звільнення поліцейських зі служби в період тимчасової непрацездатності.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі стосовно звільнення та поновлення на посаді, під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Тобто, під час вирішення спорів, пов'язаних з проходженням публічної служби, пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Тому, якщо у спеціальному законі, яким є Закон України «Про Національну поліцію», не передбачено або прямо заборонено застосування норм трудового законодавства, то застосування норм трудового законодавства до правовідносин, що регулюються таким законом, неможливо.

Оскільки Закон України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо застосування норм трудового законодавства у випадку, якщо цим законом не врегульовано спірних відносин, застосування положень КЗпП та іншого трудового законодавства до даних правовідносин є неможливим.

Як вже зазначалося вище, згідно з ст. 18 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відписці, відряджені, виконується після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги посилання позивача на норми Кодексу законів про працю.

У той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни. Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що під час прийняття оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позовні вимоги стосовно визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 20.11.2017 № 2044 «Про притягнення до відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області», від 11.12.2017 № 743 «По особовому складу» в частині звільнення позивача, від 25.01.2018 № 52 о/с задоволенню не підлягають.

Водночас, позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції у Київській області, у задоволенні яких судом відмовлено.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи наведене, проаналізувавши норми законодавства та надавши оцінку наявним доказам у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко