Справа № 826/13208/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2018 року № 826/13208/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку письмово провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доПриватного акціонерного товариства «Метробуд»
простягнення заборгованості у розмірі 318 320, 57 грн.
В С Т А НО В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до Приватного акціонерного товариства «Метробуд» (далі також - ПАТ «Метробуд», відповідач), в якій позивач просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 318 320,57 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2017 року відкрито скорочене провадження у вказаній справі та надано відповідачу термін для подачі письмових заперечень по справі.

Через канцелярію суду 08.11.2017 від відповідача надійшло Заперечення на позовну заяву, в якому він, не погоджуючись з позовними вимогами, зазначив про наявні платіжні доручення, що підтверджують сплату податкових зобов'язань, відповідно до цього, просив про перехід із скороченого провадження до розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2017 року судом вирішено перейти до розгляду справи № 826/13208/17 за загальними правилами, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України та призначено судове засідання на 18.12.2017 року.

У вказане судове засідання з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився. Клопотань про відкладення або про розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів у справі, судом оголошено перерву в розгляді справи до 22.01.2018 року.

В зазначене судове засідання з'явились представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та у зв'язку з тим, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 318 320,57 грн., який на день розгляду справи в суді не переривався та не сплачувався ПАТ «Метробуд», а тільки зростає.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на платіжні доручення, які надані до матеріалів справи і, відповідно до яких відповідачем сплачено податок на додану вартість та заборгованість на даний час за відповідачем відсутня.

Судом ухвалено про відкладення розгляду справи та надано час позивачу перевірити за податковими даними вказану відповідачем інформацію, а відповідачу - надати додаткові пояснення та докази до матеріалів справи у разі їх наявності та призначено наступне судове засідання на 06.02.2018 року.

В судове засідання з'явились уповноважені представники сторін. Відповідач повідомив, що в результаті проведення додаткової перевірки стану заборгованості платника податку, виявлено, що податкова заборгованість зросла, але позовні вимоги залишаються незмінними.

Сторони заявили клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом ухвалено про перехід в розгляді зазначеної справи до письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Метробуд» перебуває на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві та є платником податків.

Відповідно до бази АІС «Податковий блок» має відкриті банківські рахунки в ТА «Райфайзен Банк Аваль» у м. Києві, АБ «Укргазбанк», Казначействі України (ел.адм.подат.) та АТ «Укрексімбанк».

Станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 318 320,57 грн. відповідно до даних в інтегрованій картці платника податків.

Тому контролюючим органом було винесено Податкову вимогу від 10.11.2016 року за № 10786-17, яку вручено посадовій особі під підпис 15.12.2016 року, про що є докази в матеріалах справи та Рішенням № 2533/26-59-17-21 про опис майна у податкову заставу, вирішено здійснити опис усього наявного майна відповідача. Вказане Рішення також отримано головним бухгалтером відповідача 15.12.2016 року, про що свідчить розписка на зазначеному Рішенні.

Слід зазначити, що жодних документальних доказів оскарження платником податків зазначеної податкової вимоги та Рішення у судовому порядку, їх скасування у судовому порядку сторони до суду не подали.

Вирішуючи даний адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України "податковий борг" - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В свою чергу у відповідності до норм абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що "податкова вимога" - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Також, у відповідності до п. 3.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 року № 576, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за № 1840/24372 та діяв до 08.09.2017 року, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Одночасно, нормами п. 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію платіжного доручення № 374 від 31.08.2017 року на суму 416 000,00 грн. та копію платіжного доручення № 466 від 15.09.2017 року на суму 47900,00 грн., стверджуючи, що суми у вказаних платіжних дорученнях були спрямовані на сплату податку з доданої вартості.

Дослідивши вказані платіжні доручення суд зазначає, що отримувачем вказано як «ПРАТ Метробуд», замість податкового органу, на обліку якого стоїть відповідач, як платник податків.

Призначення платежу зазначено: « 140; 32961977; Поповнення рахунка», що не дає змогу встановити чи ці гроші були спрямовані на сплату податку на додану вартість чи на сплату іншого податку або ж на поповнення якогось іншого рахунку, іншої установи державної чи недержавної.

Також доречно зазначити, що в інтегрованій картці, яку подано позивачем до матеріалів справи відсутні відомості про надходження грошей 31.08.2017 року на суму 416 000,00 грн. та 15.09.2017 року на суму 47 900,00 грн., що також свідчить про те, що вказані грошові суми не надходили на рахунок податкового органу та не були віднесені до податку на додану вартість.

Зважаючи на вказане, суд доходить висновку про доцільність задоволення позовних вимог частково.

Станом на день розгляду справи в суді доказів сплати суми податкового боргу у розмірі 318 320,57 грн. сторонами суду не надано.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Отже, беручи до уваги те, що податкову заборгованість в сумі 318 320,57 грн. відповідачем у встановлений законодавством строк не сплачено, та наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог контролюючого органу.

Також суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення про стягнення податкового боргу не підлягають скеруванню до негайного виконання, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

2. Стягнути з усіх відкритих банківських рахунків ПАТ «Метробуд» ( 01034, м. Київ, вул. Прорізна,8, ) на користь Головного управління ДФС у м. Києві ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ) заборгованість по податку на додану вартість в розмірі 318 320 (триста вісімнадцять тисяч триста двадцять гривень) 57 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Головне управління ДФС у м. Києві, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19,

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Метробуд», 01034, м. Київ, вул. Прорізна,8, .

Суддя Л.О. Маруліна