Справа № 822/1052/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1052/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року (місце складання м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до заступника начальника-начальника СВ Летичівського ВПГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3, начальника Головного управління поліції в Хмельницькій області, керівника Хмельницької місцевої прокуратури, прокурора Хмельницької області про визнання дій і бездіяльності незаконними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до заступника начальника-начальника СВ Летичівського ВПГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3, начальника Головного управління поліції в Хмельницькій області, керівника Хмельницької місцевої прокуратури, прокурора Хмельницької області, в якому просив:

1. Відкрити провадження в адміністративній справі та витребувати у заступника начальника-начальника СВ Летичівського ВПГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 матеріали індивідуального акта (висновку від 15.08.2017);

2. Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт (висновок) заступника начальника-начальника СВ Летичівського ВПГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3, постановленого ним 15.08.2017;

3. Визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління поліції в Хмельницькій області і зобов'язати його розглянути скаргу позивача, зареєстровану в канцелярії Хмельницької місцевої прокуратури за вхідним №19543-17 від 11.09.2017 та перенаправленої для розгляду начальником Головного управління поліції в Хмельницькій області;

4. Визнати протиправною бездіяльність керівника Хмельницької місцевої прокуратури та зобов'язати його розглянути скаргу позивача, зареєстровану в канцелярії Хмельницької місцевої прокуратури за вхідним №19543-17 від 11.09.2017;

5. Визнати протиправною бездіяльність прокурора Хмельницької області та зобов'язати його розглянути скаргу позивача від 16.09.2017, врученої йому позивачем рекомендованим листом під штрих кодом 697 від 18.09.2017.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року позовну заяву повернуто ОСОБА_2, оскільки позивачем вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви в повній мірі не виконано.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в повному обсязі, а судом першої інстанції не надано належної оцінки заяві про усунення недоліків апеляційної скарги.

Сторони по справі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 312 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху у зв'язку із невідповідністю її вимогам статей 160-161 КАС України та запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня отримання ухвали суду усунути недоліки позову шляхом:

- надання позивачем власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- сплати судового збору в сумі 99,20 грн;

- подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до ст. 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено;

- надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Позивач та його представник ухвалу суду про залишення позову без руху отримали 19.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 34, 35).

02 квітня 2018 року до суду першої інстанції надійшла заява від позивача про усунення недоліків позовної заяви. Так, ОСОБА_2 надав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 99,20 грн., заяву-підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Разом з тим, позивач в заяві на усунення недоліків позовної заяви вказав про те, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки ним ще до позовної заяви подані копії ухвал суду як докази переривання перебігу позовної давності.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали в частині усунення недоліків стосовно надання позивачем доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду - не виконано, а відтак наявні підстави для застосування вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи слідує, що оскільки у п. 2 прохальної частини адміністративного позову позивач просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт (висновок) заступника начальника-начальника СВ Летичівського ВПГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3, постановленого ним 15.08.2017, однак не подав заяву про поновлення строку звернення до суду, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до ст. 167 КАС України/або обґрунтування за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено, а також надати докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи, що в заяві на усунення недоліків ОСОБА_2 наведено аналогічну позицію, що і у позовній заяві про те, що ним строк звернення до суду не пропущено, оскільки до позовної заяви вже були надані докази переривання перебігу позовної давності і будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних доводів позивач не надав, то судом першої інстанції повернуто позовну заяву у відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що як при поданні позовної заяви, так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що строк звернення до суду ним не пропущено, у зв'язку із тим, що перебіг позовної давності двічі переривався відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, а саме: за ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Козак О.В. про повернення позовної заяви, постановленої 27.10.2017 у справі №686/19876/17 та за ухвалою судді Гнап Д.Д. про повернення позовної заяви, постановленої 15.01.2018 у справі №822/3314/17.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює вказані доводи апелянта, оскільки ОСОБА_2 обґрунтовує наявність підстав для переривання строку позовної давності саме нормами ЦК України, в той час як інститут процесуальних строків в адміністративному судочинстві врегульований Главою 6 КАС України.

Так, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено саме з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства своєчасно виконувати ними процесуальні дії, передбачені КАС України.

Враховуючи, що залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вже надав оцінку доданим до позовної заяви доказам, у зв'язку із чим і запропонував позивачу надати додаткові докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду, однак ОСОБА_2 не виконав вимог ухвали суду в цій частині та не надавав будь-яких інших доказів на підтвердження своє позиції щодо дотримання строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що вимоги ухвали суду від 15 березня 2018 року ОСОБА_2 не виконано в повній мірі.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до правової позиції Європейського Суду "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Щодо посилань апелянта на те, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції неналежно обґрунтовано доводи заяви про усунення недоліків позовної заяви, то колегія суддів вважає безпідставними такі доводи та зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевказану позицію Європейського суду з прав людини, а також те, що судом першої інстанції надано об'єктивну оцінку щодо подання позовної заяви поза межами визначеного КАС України строку та без відповідної заяви про поновлення процесуального строку, а також вірно встановлено не усунення недоліків позовної заяви в частині надання позивачем доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду, то колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно незаконності оскаржуваної ухвали.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5