Справа № 803/1719/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/1719/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І..,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2018 року у справі № 803/1719/17 (рішення ухвалено в м.Луцьку, у складі головуючого судді Сороки Ю.Ю., повний текст судового рішення складено 30.01.2017) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 12.12.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 30.06.2017 №423264-13.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що згідно вимог КАС України обєктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Зазначає, що матеріали справи містять докази, що вартість належного позивачу транспортного засобу є меншою ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами позивача та зазначає, що належний позивачу автомобіль включено міністерством економічного розвитку до переліку автомобілів, які є обєктом оподаткування, що підтверджує офіційно веб-сайт.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, рік випуску 2015, з обємом двигуна 4 461 куб. см, дата реєстрації 14.09.2016, номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується витягом МРЕВ про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15).

Головним управлінням ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення №423264-13 від 30.06.2017, яким ОСОБА_2 визначено суму грошового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДФС у Волинській області при прийнятті податкового повідомлення - рішення №423264-13 від 30.06.2017 діяло в межах повноважень на підставі та у спосіб, що встановлені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України у попередній редакції об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності з 01 січня 2015 року, стаття 267 ПК України викладена у новій редакції, якою передбачено сплату транспортного податку.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З аналізу наведених норм видно, що легкові автомобілі є об'єктом оподаткування транспортним податком у випадку, якщо з року їх випуску минуло не більше 5 років та їх середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Транспортний податок належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені ст. 12 ПК України.

Згідно пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу ст. 265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 ПК України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В силу п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18 лютого 2016 року затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, відповідно до п.п.13, 14 якої Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальний розмір заробітної плати станом на 1 січня 2017 року встановлено на рівні 3200 гривень.

Отже, об'єктом оподаткування транспортним податком є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн.

Згідно витягу МРЕВ про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, рік випуску 2015, з обємом двигуна 4 461 куб. см, дата реєстрації 14.09.2016, номерний знак НОМЕР_1.

З наданого відповідачем до суду витягу інформації з Переліку легкових автомобілів, з року яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, станом на 01 січня 2017 року видно, що належний позивачу автомобіль включено міністерством економічного розвитку до переліку автомобілів, які є обєктом оподаткування.

Позивачем не надано суду доказів того, що даний транспортний засіб має середньоринкову вартість, встановленe законом на 01 січня 2017 податкового (звітного) року менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів не бере до уваги наявний в матеріалах справи розрахунок середньо ринкової вартості транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, рік випуску 2015, з обємом двигуна 4,5 внутрішнього згорання, дизель, який становить 1 066 425, 75 грн., оскільки такий здійснений позивачем станом на 22.01.2018, в той час як відповідачем враховувалась середньоринкова вартість даного автомобіля станом на 01.01.2017.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що належний ОСОБА_2 транспортний засіб є об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, а позивач являється платником зазначеного податку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 №423264-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2018 року у справі № 803/1719/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 19.06.2018