Справа № 804/8501/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2018 року Справа № 804/8501/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Стогній К.В.,
представник відповідача не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000192/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 30.11.2017 р., -
13 грудня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000192/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 30.11.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне рішення є протиправним з огляду на відсутність трудових відносин з особою, яка здійснила реєлізацію алкогольного напою неповнолітній особі. В протоколі про адміністративне правопорушення від 15.07.2017 року № 829484 відсутній запис реквізитів документа, на підставі якого було встановлено особу порушника, відсутня інформація про свідків факту продажу, пояснення продавця, складені інспектором поліції, не містять підпису, відсутня копія паспорта правопорушника; на фіскальному чеку відсутнє прізвище продавця. Отже, оскаржуване рішення прийнято на підставі необгрунтованих висновків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
У судове засідання 07.03.2018 року сторони не з'явились.
Позивачем 06.03.2018 року подано до суду заяву про здійснення розгляду справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи. 21.02.2018 року надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що на адресу відповідача від Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції у Дніпропетровській області надійшов лист з копією адміністративного матеріалу відносно ФОП ОСОБА_1, який був складений за ч.2 ст.156 КУпАП, для прийняття рішення згідно чинного законодавства. У зв'язку з виявленням порушення, працівниками поліції в присутності 2 понятих було складено протокол про адміністративне правопорушення на продавця ОСОБА_2, який 15.07.2017 р. продав неповнолітній особі алкогольний напій «Ель смородина». Начальником відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області були розглянуті матеріали, отримані від Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції у Дніпропетровській області та встановлено порушення ч.12 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у зв'язку з чим застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу шляхом прийняття спірного рішення.
За викладених обставин, враховуючи подання позивачем заяви про здійснення розгляду справи без його участі та те, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований 14.07.2016 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради, перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Видами господарської діяльності позивача є: роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (основний); роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.
На підставі матеріалів правоохоронних органів - протоколу про адміністративне правопорушення № 829484 від 15.07.2017 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області відносно ФОП ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) прийнято рішення від 30.11.2017 р. № 000192/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу на суму 6800 грн. за порушення п.2 ч.1 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.
Правомірність прийнятого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Правовідносини, що визначають основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон України № 481/95-ВР).
Пунктом 2 частини 1 ст. 15-3 Закону № 481/15-ВР встановлено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Відповідно до частини 3 статті 15-3 Закон України № 481/95-ВР, продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.
Згідно частини 1 статті 17 Закон України № 481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавство.
У відповідності до частини 2 статті 17 Закон України № 481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі, якщо продаж пива здійснюється особам, які не досягли 18 років - у сумі 6800грн. (за порушення вимог статті 15-3 цього Закону).
Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790(далі - Порядок № 790).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, зокрема, є:
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Як встановлено в ході судового розгляду, слабоалкогольний напій «Ель смородина» ємкістю 0,5 л 15.07.2017 року реалізовано в магазині «Море пива», що належить ФОП ОСОБА_1
Відповідно до частин 1-3 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Судом встановлено, що вручений ФОП ОСОБА_1 примірник протоколу про адміністративне правопорушення № 829484 від 15.07.2017 р. не містить даних документа, на підставі яких встановлено особу відносно якої складено протокол, проте такі дані наявні в матеріалах правоохоронних органів, що перебували на розгляді у адміністративної комісії при виконкомі Довгинцівської районної в місті ради.
До протоколу про адміністративне правопорушення № 829484 від 15.07.2017 р. додано пояснення від ОСОБА_2, проте які складені інспектором ЮПСП Довгінцівського ВП ГУ Національної поліції Дніпропетровської області Слюзко Р.О.
Також, відсутні дані щодо особи, якій реалізовано слабоалкогольний напій «Ель смородина» ємкістю 0,5 л 15.07.2017 року; пояснення такої особи відсутні.
14 грудня 2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 211/3609/17 прийнято постанову, якою визнано протиправною та скасувано постанову адміністративної комісії при виконкомі Довгинцівської районної в місті ради від 03.08.2017 року № 102, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 грн.
Вказаною постановою встановлено, що 03.08.2017 року адміністративною комісією при виконкомі Довгинцівської районної в місті ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення № 829484 від 15.07.2017 року та винесено постанову № 102 про накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Судом з наданям відповідних доказів встановлено факт продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років у магазині «Море пива» по вул. Вечірньокутській, 1-А у м. Кривому Розі, який належить ФОП ОСОБА_1, однак не встановлено, що саме ОСОБА_2 продав неповнолітній алкогольний напій і твердження, що ним це було зроблено на робочому місці є хибним оскільки підтверджень того, що він знаходиться у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не має.
Крім того, судом встановлено що копія протоколу, яка залишена в магазині і та, яку надали до суду мають розбіжності, а саме в графі «особу встановлено» відповідно до яких в одному екземплярі дана графа заповнена, а в іншому - ні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з того, що підставою застосування штрафних санкцій є виключно правопорушення, якого припустився суб'єкт господарювання.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалам справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність у магазині «Море пива» за адресою: вул. Вечірньокутській, 1-А у м. Кривому Розі.
Але жоден письмовий доказ, наданий відповідачем, не доводить вину позивача, оскільки судом не встановлено, що саме ОСОБА_2 продав неповнолітній алкогольний напій і перебування останнього у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1
Отже, в ході судового розгляду справи відповідачем не доведено саме вину позивача у виявленому правопорушенні.
А відтак, нарахування фінансових санкцій за порушення ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі наведених матеріалів адміністративного правопорушення є необґрунтованим.
Враховуючи той факт, що відповідачем не надано до суду належних та беззаперечних доказів вини позивача, суд вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій № 000192/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 30.11.2017 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
За таких обставин, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;
3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № ПН4551 від 09.01.2018 року (а.с.3).
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.
На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 1700,00 грн. позивач надавав суду договір про надання правничої допомоги від 02.01.2018 р., рахунок на оплату послуг адвоката № 1/8501 від 02.02.2018 р., звіт про надання правничої допомоги від 22.02.2018 р., згідно якого вартість однієї години роботи часу складає 500 грн., та квитанція № ПН281 від 05.02.2018 р. з призначенням платежу «оплата за надання правничої допомоги по справі № 804/8501/17».
Отже, зазначеними документами підтверджується понесення позивачем судових витрат з оплати правової допомоги адвоката ОСОБА_4 в розмірі 1700,00 грн.
На підстав викладеного, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1700,00 грн. також підлягають стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000192/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 30.11.2017 року.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 16.03.2018 року.

Суддя (підпис) С. В. Прудник