Справа № 818/576/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року

Київ

справа №818/576/17

адміністративне провадження №К/9901/35446/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт»
на постановуСумського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 (Головуючий суддя - В.О. Павлічек)
та на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 (колегія у складі суддів: С.В. Дюкарєва, С.П. Жигилій, Т.С. Перцова)
у справі № 818/576/17
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» (далі - ТОВ «ПВП «Стандарт»)
доГоловного управління ДФС у Сумській області (далі - ГУ ДФС)
провизнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ПВП «Стандарт» звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 20.04.2017 № 535.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідача не було правових підстав виносити спірний наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки його господарської діяльності, оскільки надісланий ним запит про отримання податкової інформації не відповідає вимогам Податкового кодексу України (далі - ПК України), тому, відповідаючи на нього частково, вважає, що не допустив порушень.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017, у задоволені позову відмовлено.

Рішення судів мотивовані відсутності з боку відповідача порушень вимог пункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України у зв'язку із прийняттям спірного у даній справі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки господарської діяльності позивача, прийнятого за наслідками ненадання відповіді позивачем на численні та належні запити податкового органу.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та задовольнити позов. Вказується, що жодних запитів про надання податкової інформації про здійснення підприємством господарської діяльності за квітень 2016 року - січень 2017 року він не отримував, що вказує на безпідставність винесення ГУ ДФС спірного наказу про проведення позапланової виїзної перевірки. При цьому зауважує, що податковий орган раніше вже приймав наказ про проведення подібного виду перевірки, але за період січень 2016 року - грудень 2016 року, який не був реалізований, з урахуванням чого у відповідача не було підстав для прийняття нового наказу, який оскаржується у даній справі.

Відзив на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДФС у Сумській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 ПК України та у зв'язку із з виявленням недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, прийнято наказ від 20.04.2017 № 535 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПВП «Стандарт» » (далі - наказ № 535), копію якого було вручено директору ТОВ «ПВП «Стандарт» Громову Роману Сергійовичу під розписку 20.04.2017.

Прийняттю наказу № 535 передувало направлення на адресу позивача письмових запитів про надання документальних підтверджень та пояснень: 1) за період січень - березень 2016 року ДПІ у м. Сумах направлено запити від 14.03.2016 № 11861/10/18-19-14.02, від 31.03.2016 № 15174/10/18-19-14.02, від 31.03.2016 №15185/10/18-19-14.02, від 05.05.2016 № 20574/10/18-19-14.02, від 05.05.2016 № 20596/10/18-19-14.02; 2) за період квітень - серпень 2016 року ГУ ДФС у Сумській області направлено запит від 26.10.2016 у №11018/10/18-28-14-0517; 3) за період лютий, вересень - жовтень 2016 року ГУ ДФС у Сумській області направлено запит від 30.11.2016 №11632/10/18-28-14-0720; 4) за період червень, серпень, листопад - грудень 2016 року ГУ ДФС у Сумській області направлено запит від 20.02.2017 № 833/10/18-28-14-07-17; 5) за період січень 2017 року ГУ ДФС у Сумській області направлено запит від 20.03.2017 року № 1350/10/18-28-14-07-17.

На запити від 14.03.2016 № 11861/10/18-19-14.02, від 31.03.2016 №15174/10/18-19-14.02, від 31.03.2016 №15185/10/18-19-14.02, від 05.05.2016 №20574/10/18-19-14.02, від 05.05.2016 №20596/10/18-19-14.02 позивачем не були надані відповіді, проте у відповідь на запит від 26.10.2016 №11018/10/18-28-14-0517 позивач надав пояснення без будь-яких копій підтверджуючих документів, конверти із запитами від 30.11.2016 №11632/10/18-28-14-0720, від 20.02.2017 №833/10/18-28-14-07-17, від 20.03.2017 №1350/10/18-28-14-07-17 були повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1. статті 16 ПК України встановлено обов'язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів встановлене підпунктом 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Аналогічні положення закріплені в пункті 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245.

За змістом положень пункту 73.3 статті 73 ПК України запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, а саме документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 42.2 статті 42 ПК України).

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження. Крім того, такий запит вважається врученим, якщо він надісланий за місцезнаходженням платника, якому такий адресований або вручений повноважній особі такого.

Суди попередніх інстанцій, здійснивши аналіз направлених податковим органом Підприємству запитів, дійшли правильного висновку про те, що вони містять в собі опис запитуваної інформації, а саме виявлення фактів, що свідчать про недостовірність визначення ним податкового кредиту з ПДВ по його контрагентам, що відповідає приписам підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України та Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245.

Такі висновки Суд вважає за можливе зробити, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставин, згідно яких позивачем не надано відповіді в обсязі, яка запитувалась у вказаних запитах податкового органу, що були ним надіслані за місцезнаходженням Товариства.

Доводи позивача в касаційній скарзі про неотримання від відповідача жодних запитів за період грудень 2016-січень 2017 року досліджені судами попередніх інстанцій, які прийшли до висновку, що направлення рекомендованим листом з повідомленням запитів за юридичною адресою та фактичним місцезнаходженням платника податків, але не отриманими ними не з вини податкового органу, вважається належним чином врученим.

Також є необґрунтованими доводи позивача про передчасність прийняття відповідачем наказу №535, з урахування не реалізованого на час його прийняття наказу №500 від 14.04.2017 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», (далі - наказ №500), оскільки наказом №500 був визначений період перевірки позивача за січень 2016 - грудень 2016 року, а наказом № 535 - грудень 2016 - січень 2017. Власне судами встановлено, що на підставі наказу №500 ревізорами контролюючого органу був здійснений вихід на перевірку за податковою адресою позивача, де було складно акт №180/18-28-14-07/38867768 про відсутність посадових осіб підприємства. Тобто у Верховного Суду не має підстав не погоджуватись із висновками судів про те, що наказ №500 вичерпав свою дію.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованою доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

.............................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду