Справа № 211/982/18(2-а/211/88/18)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року справа № 211/982/18
провадження №2-а/211/88/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.,

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2018 року (суддя Ніколенко Д.М.) у справі №211/982/18 (провадження №2-а/211/88/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 серії ЕАА №320497 від 11.03.2018р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Підставами позову визначено наступне.

Так, неправомірність оскарженого рішення ОСОБА_1 пов`язує із порушенням відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині винесення спірної постанови на місці зупинки автомобіля позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу, у звязку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Також вказув на недотримання відповідачем порядку розгляду справи, встановленого ст.278, 279 КУпАП, не надання ним на прохання позивача доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став факт порушення вимог ПДР, в частині не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні руху. Встановивши такі обставини, суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем надано докази, які свідчать про порушення позивачем вимог ПДР, при цьому, суд відхилив доводи позивача про порушення інспектором патрульної поліції процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким

скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 серії ЕАА №320497 від 11.03.2018р. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

У судове засідання позивач, який повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість явки позивача чи його представника у судове засідання. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач знаходиться поза межами України, а представник зайнятий в інших судових засіданнях. Дослідивши наведені в клопотанні обставини неприбуття позивача чи його представника у судове засідання, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Наведені у клопотанні про відкладення розгляду справи обставини, які на думку представника свідчать про поважність причин неприбуття у судове засідання, суд апеляційної інстанції такими визнати не може, оскільки представником позивача не надано будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість його неприбуття у судове засідання, при цьому, надання пріоритетності тим чи іншим судовим засіданням є правом сторони чи її представника, але таке право не повинно перешкоджати розгляду справи. У свою чергу, відбуття позивача на відпочинок за межі України також не може бути перешкодою для розгляду судом справи у визначені законом строки. Частиною 2 статті 313 КАС України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Таким чином, оскільки позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а його явка не була визнана судом обовязковою, то у суду наявні правові підстави для розгляду справи за відсутності позивача.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 11 березня 2018 року інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії №320497, згідно якої позивач 11.03.2018р. о 10:53 годині, керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Героїв АТО в місті Кривому Розі не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні руху, чим порушив п.9.2 б ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Прийнявши до уваги підстави заявленого позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так, як вбачається з заявленого позову, порушення інспектором патрульної поліції процедури притягнення до адміністративної відповідальності, за позицією позивача, полягають у тому, що відповідачем розглянуто справу на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо необхідності у спірному випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу.

Так, статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу).

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача про порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі позивач, не заперечуючи висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача повноважень щодо розгляду справи на місці вчинення правопорушення, вказує на протиправність рішення відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з огляду на відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення.

В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,

належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відеозапис, який був наданий відповідачем до суду першої інстанції, у розумінні ст.251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

З дослідженого відеозапису з місця правопорушення, чітко вбачається, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Skoda Superb», державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху, а саме перестроюванні з однієї смуги на іншу, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача про те, що зміна напрямку руху була обумовлена дорожніми умовами, а саме неякісним покриттям проїзної частини, оскільки, по-перше: вказані обставини не звільняли позивача від обовязку подавати сигнал світловим покажчиком повороту при перестроюванні з однієї смуги на іншу, по-друге: з наданого відеозапису вбачається, що автомобіль, під керуванням позивача, неодноразово здійснював перестроювання з однієї смуги в іншу, без подання сигналу світловим покажчиком повороту, при цьому, якщо в одному випадку дійсно вбачалося неякісне покриття проїзної частини, то в останньому позивач здійснив перестроювання з однієї полоси в іншу і будь-яких перешкод для руху на проїзній частині не було.

Згідно п.9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки наданий відповідачем доказ свідчать про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2018 року по справі №211/982/18(провадження №2-а/211/88/18) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 19.06.2018р. та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19.06.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк