Справа № 607/6842/18
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 Справа №607/6842/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого Грицак Р.М.,

за участі секретаря Чех Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 предявив в суд адміністративний позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України (далі УПП в Тернопільській області ДПП України) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 485119 від 10 квітня 2018 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що всупереч вимогам закону у спірній постанові не зазначено докази на підставі яких вона винесена, а встановити факт зменшення прозорості чи світлопропускання розсіювачів світлових приборів у його автомобілі, працівник поліції змоги не мав, оскільки на момент зупинки була світла порад доби.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказані вимоги підтримав, з мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник УПП в Тернопільській області ДПП України у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позов. У цьому відзиві зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а постанова винесена з дотриманням вимог закону. Факт правопорушення зафіксований на відеозаписі з відеореєстраторів працівників поліції.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне:

згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 485119 від 10 квітня 2018 року, ОСОБА_1 10 квітня 2018 року о 17 год. 50 хв., р.н. ВО 9020 BT, вулицею ОСОБА_3, керував автомобілем «Peugeot 407» у якого на розсіювачах світлових приборів нанесене тонування, або покриття, що зменшує прозорість та світлопропускання, а саме затоновані габаритні вогні, стоп-сигналу, чим порушено вимоги пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 31.4.3 (ґ) ПДР України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у яких на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Таким чином факт наявності на світлових приладах транспортного засобу тонування, або покриття, сам по собі не породжує заборони на його експлуатацію.

Доленосною у цього питанні є обставина за якої тонування, або покриття повинно зменшувати прозорість чи світлопропускання такого приладу.

З наданих суду матеріалів, як фото так і відео дійсно вбачається, що на задні світлові прилади автомобіля, котрим керував позивач, нанесене покриття.

Однак встановити як воно вплинуло на вогні стоп-сигналу неможливо. А саме таке правопорушення ставиться в вину позивачу.

На наданих та досліджених у судовому засіданні фрагментах відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та фотоматеріалах не зафіксовано факту спрацювання стоп-сигналів автомобіля позивача, а тому достеменно встановити чи зменшена їх прозорість, або світлопропускання неможливо.

Не надано цьому і будь-яких інших доказів.

Не маючи жодного доказового забезпечення, питання зменшувати прозорість чи світлопропускання розсіювачів світлових приладів автомобіля позивача, носить характер припущень, на яких не може ґрунтуватись жодне обвинувачення, відповідно до статті 62 Конституції України.

Згідно з цією ж нормою Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, всупереч частині 2 ст. 77 КАС України, представником відповідача не доведено правомірності та обґрунтованості винесення поліцейським спірної постанови, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

За даних обставин, враховуючи що судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення суд вважає за недоцільне піддавати правовому аналізу усі інші доводи позивача, котрі стосуються процесуальної сторони винесення спірної постанови.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

адміністративний позов ОСОБА_1 (проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України (місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 485119 від 10 квітня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, відповідно до частини 4 ст. 286 КАС України.

Повний текст даного рішення складений та підписаний судом 20 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_4