Справа № 808/3217/16 (ПР/808/16/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 рокусправа № 808/3217/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененко Я.В.

судді: Бишевська Н.А. Добродняк І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року (суддя Лазаренко М.С., дата складання повного тексту 19.03.2018р.) у справі №808/3217/16 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо проведення державної реєстрації обтяження іпотекою будинку №135, загальною площею 126,9 кв.м, житловою площею 62,7 кв.м, запис за реєстраційним номером в Державному реєстрі іпотек №6420002, та скасувати рішення нотаріуса про державну реєстрацію обтяження іпотекою будинку на користь ТОВ Кредитні ініціативи, індексний номер:14620215 від 22.07.2014.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що державна реєстрація іпотеки на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договором від 21.07.2014, що укладений між Публічним акціонерним товариством НЕОС БАНК та Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, здійснено з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації права та їх обтяжень, у звязку з чим рішення про державну реєстрацію обтяження іпотекою зазначеного будинку на користь ТОВ Кредитні ініціативи, індексний номер: 14620215 від 22.07.2014 підлягає скасуванню. Порушення відповідачем вимог законодавства позивач, зокрема, повязував з тим, що нотаріусу, який виконував функції державного реєстратора, не було надано документів, які б підтверджували зміну іпотекодержателя; нотаріус не мав право вчиняти спірну реєстраційну дію з огляду на те, що такими повноваженнями нотаріус наділений виключно у випадку вчинення нотаріальних дій з майном, чого у спірному випадку місця не мало.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на те, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (т.1 а.с.30).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017р. скасовано ухвалу суду першої інстанції, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що переданий на вирішення

суду спір є справою адміністративної юрисдикції, оскільки фактично стосується рішення нотаріуса про державну реєстрацію обтяження іпотекою будинку, як спеціального субєкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (т.1 а.с.64).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що нотаріус, який виконував функції державного реєстратора, діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на час вчинення спірних реєстраційних дій.

ОСОБА_2 погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального, неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тими доводами, які зазначені у позові. За позицією заявника апеляційної скарги, відповідачем прийняте оскаржене рішення без достатніх для цього правових підстав. Позивач наполягає на тому, що нотаріус не мав право вчиняти спірну реєстраційну дію з огляду на те, що такими повноваженнями нотаріус наділений виключно у випадку вчинення нотаріальних дій з майном, чого у спірному випадку місця не мало. Крім цього, позивач вказує на те, що нотаріус не звернув уваги на те, що на час вчинення спірної реєстраційної дії, на вказане майно був накладений арешт (заборона на відчуження).

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 30.01.2008 року між АБ АвтоЗАЗбанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №6-К/08, відповідно до п.1.1 якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію на поточні потреби у сумі 50 000,00 грн. строком з 30.01.2008 по 26.01.2018 зі сплатою 19% річних з погашенням згідно графіка передбаченого п.2.2.5 цього договору.

На забезпечення виконання кредитного договору 30.01.2008 між АБ АвтоЗАЗбанк (правонаступником якого є ПАТ НЕОС БАНК) та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 5, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки: реєстраційний номер 21568594, тип обєкта: житловий будинок, адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Молодіжна, 135, загальна площа 126,9 кв.м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3

В подальшому 21.07.2014 на підставі договорів факторингу ПАТ НЕОС БАНК відступило свої права вимоги за укладеними з позичальниками кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ.

Одночасно з укладенням договорів факторингу, 21.07.2014 на підставі договорів про передачу прав за іпотечним договором, ПАТ НЕОС БАНК, як первісний іпотекодержатель, відступило свої права вимоги за укладеними з позичальниками іпотечними договорами новому іпотекодержателю - ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ.

22.07.2014 року на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 21.07.2014, укладеного між ПАТ НЕОС БАНК та ТОВ Кредитні ініціативи, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було зареєстровано обтяження (іпотеку) за реєстраційним номером в Державному реєстрі іпотек №6420002 на будинок № 135, загальною площею 126,9 кв. м., житловою площею 62,7 кв.м., розташованого у м. Мелітополь по вул. Молодіжній, яка належить позивачу на праві приватної власності (далі - оскаржуване рішення).

Відомості про державну реєстрацію іпотеки на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором відповідачем внесено до Державного реєстру іпотек, де іпотекодержателем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, а іпотекодавцем ОСОБА_1.

ОСОБА_2 погоджуючись з державною реєстрацією іпотеки на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором від 21.07.2014, укладеного між ПАТ НЕОС БАНК та ТОВ Кредитні ініціативи, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у відповідності до ч.1 ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У свою чергу, правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 01.07.2014 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Отже, нотаріус є спеціальним субєктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач, при реєстрації змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійсненні заміни іпотекодержателя, діяв в межах наданих повноважень.

У відповідності до ч. 1, 2, 3 статті 24 Закону № 898-IV, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 898-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 868 від 17.10.2013 (далі Порядок).

Пунктом 8 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст.

Відповідно до п. 13 Порядку, заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Відповідно до пункту 37 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ПАТ НЕОС БАНК надано відповідачу всі документи, необхідні для здійснення запису про зміну умов обтяження на об'єкт нерухомості, у звязку з чим у відповідача не було підстав для відмови у внесенні змін обтяження та виник обов'язок здійснити такі зміни. При цьому, суд враховує, що як договір факторингу так і договір про передачу прав за іпотечним договором, не були визнані недійсними у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не встановлення у цій справі обставин, які б свідчили про неправомірність спірної реєстраційної дії.

Аргументи позивача про те, що нотаріус не мав право вчиняти спірну реєстраційну дію з огляду на те, що такими повноваженнями нотаріус наділений виключно у випадку вчинення нотаріальних дій з майном, чого у спірному випадку місця не мало, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними оскільки у спірному випадку нотаріусом змінено іпотекодержателя, у звязку із зміною кредитора на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором, який був посвідчений цим же нотаріусом. Отже, зміна іпотекодержателя у вже існуючому іпотечному договорі, була обумовлена зміною кредитора з АБ «АвтоЗАЗбанк» на ТОВ «Кредитні Ініціативи». При цьому, доказів оскарження іпотечного договору, який укладено між АБ «АвтоЗАЗбанк» та позивачем, визнання цього договору недійсним у встановленому законом порядку, суду надано не було.

З цих же підстав необґрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і посилання позивачем на те, що нотаріус не звернув уваги на те, що на час вчинення спірної реєстраційної дії, на вказане майно 09.11.2012р. державним виконавцем був накладений арешт (заборона на відчуження). Як зазначено вище, у спірному випадку нотаріусом вчинялися реєстраційній дії відносно нерухомого майна, яке знаходилося в іпотеці з 2008 року, тобто до накладення на нього арешту, на який посилався позивач.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязу з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а

рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі №808/3217/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.06.2018р.

Повне судове рішення складено 20.06.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк