Справа № 821/922/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/922/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача по перерахунку і виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 70% суми грошового забезпечення у квітні 2018 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 80% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 року.

Ухвалою від 18.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1981 року до 2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З 2005 року позивачу призначена пенсія у розмірі 88% від суми відповідного грошового забезпечення. У червні 2017 року, після виникнення у колишніх працівників міліції права на перерахунок пенсії, у звязку з прирівнянням грошового забезпечення до рівня діючих поліцейських, ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області на імя ОСОБА_1 виготовлено довідку від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017 та направлено її до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії. У звязку з бездіяльністю ГУ ПФУ в Херсонській області щодо перерахунку пенсії позивач звернувся за захистом порушеного права до Херсонського міського суду. Постановою Херсонського міського суду від 14.12.2017 року у справі № 766/21587/17 позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області та зобовязано останнього провести перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з розміру грошового забезпечення, вказаного у довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 року. Однак, відповідачем при перерахунку пенсії неправомірно зменшено відсоток її обчислення з 88 % до 70%. Позивач зазначає, що листом від 20.04.2018 року № 4586/03-16 відповідач пояснив, що до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесені зміни, що дозволили призначати пенсію в максимальному розмірі 70 % від суми грошового забезпечення. Як вважає позивач, дана норма застосовується при призначення пенсії та не може застосовуватися при здійсненні перерахунку пенсії на підставі судового рішення. Крім того, порядок перерахунку пенсії регулюється ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які не містять положень про те, що розмір пенсії визначається відповідно до норм Закону, що діють на дату, з якої переглядається її розмір, а тому в даній частині дії відповідача є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Позивач стверджує, що ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправно здійснило перерахунок та виплату пенсії в розмірі 70 % нового грошового забезпечення, прирівняного до грошового забезпечення поліцейських, чим порушило права позивача на отримання пенсії з 88 % грошового забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач 01.06.2018 року надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.ст. 12, 13, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Постановою Херсонського міського суду від 14.12.2017 року у справі № 766/21587/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Управління та зобовязано провести перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з розміру грошового забезпечення вказаного у довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 року. Головним управлінням ПФУ в Херсонській області виконано вимоги вказаної постанови в повному обсязі. Стосовно вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії у розмірі 88 % суми грошового забезпечення відповідач зазначає наступне. Відповідно до ст. 13 Закону № 2262 максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки розмір пенсії визначається відповідно до норм Закону, що діють на дату з якої переглядається її розмір, то максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 71 % відповідних сум грошового забезпечення, а не 88 %, як цього вимагає позивач. Також, зазначає, що виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. На сьогодні до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VІІ не внесено жодних змін до видаткової частини бюджету, спрямованих на фінансування забезпечення перерахунку пенсій вказаній категорії громадян. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Оскільки видатковою частиною бюджету Пенсійного фонду України не передбачено кошти на проведення виплат зазначеній категорії пенсіонерів, тому їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства. Враховуючи наведене, відсутні законні підстави для перерахунку пенсії позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

04.06.2018 року позивачем подано відповідь на відзив, однак суд не приймає його до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України заявами по суті у даній категорії справ є лише позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням № 80/12499, виданим 30.06.2005 року та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області й отримує пенсію, призначену на підставі ст.ст. 12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Як вбачається із довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017 відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988, наказу МВС України від 06.04.2016 року № 260, розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01.01.2016 року, за посадою заступник начальника МВ начальник кримінальної міліції Вінницького МВМ УМВС/заступник начальника відділу поліції становить 8931,90 грн.

Постановою Херсонського міського суду від 14.12.2017 року у справі № 766/21587/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області по нездійсненню ОСОБА_1 перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року №4050/19/01-2017. Зобовязано ГУ ПФУ в Херсонській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з розміру грошового забезпечення вказаного у довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 року. Постанова набрала законної сили 27.02.2018 року.

У звязку з тим, що після перерахунку виплата пенсії позивачу здійснювалася з розрахунку 70 % від суми грошового забезпечення, представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з адвокатським запитом, в якому просив повідомити правові підстави зниження до 70 % розміру пенсійного забезпечення від суми грошового забезпечення, повідомити розмір пенсії ОСОБА_1 у відсотковому значенні до перерахунку у 2018 році та поновити порушені пенсійні права позивача.

Головне Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від 20.04.2018 року № 4586/0316 повідомило позивача про те, що він отримує пенсію за вислугу років, призначену у розмірі 88 % відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також зазначає, що розмір пенсії визначається відповідно норм Закону, що діє на дату, з якої переглядається її розмір. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із п. "б" ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст. 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст. 10 Закону № 2262-ХІІ).

Пунктом "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в запас у званні "підполковник міліції" з вислугою у календарному обчисленні 24 роки, у пільговому обчисленні 35 років. За кожний рік вислуги понад 20 років призначено 3 відсотки відповідних сум грошового забезпечення, відтак позивачу призначена пенсія за вислугу років з 2005 року у розмірі 88 % грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011 року, та п. 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 01.05.2014 року до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70", відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд вважає, що зміна розміру пенсії з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законами № 3668-VІ та № 1166-VІІ зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 % та 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при первинному призначенні пенсій. Тому відповідач при перерахунку пенсії позивача повинен був застосувати норми ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90 % від розміру грошового забезпечення.

Зважаючи на те, що позивач набув право на пенсію у розмірі 88 % грошового забезпечення ще у червні 2005 року, то відповідно до статей 22, 58 Конституції України не допускається звуження права позивача на перерахунок розміру пенсії у меншому відсотковому відношенні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо перерахунку і виплати позивачу пенсії в розмірі 70 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017.

Щодо доводів відповідача про не передбачення видатковою частиною Державного бюджету України коштів, спрямованих на проведення виплат зазначеній категорії пенсіонерів, відтак порушення чинного бюджетного законодавства, суд зазначає наступне.

Вирішуючи даний спір, суд враховує те, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту позивача, як пенсіонера органів внутрішніх справ України, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані.

У відповідності до п. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2016 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні "Кечко проти України" від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Також у вказаному рішенні зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Під час розгляду справи суд також враховує, що Конституційним Судом України у рішеннях від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 та від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. У рішенні від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третьої статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників органів внутрішніх справ, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності перерахунку пенсії позивачу у розмірі 70 % грошового забезпечення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії в розмірі 88 % суми грошового забезпечення, вказаного в довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 року.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) по перерахунку і виплаті ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсії в розмірі 70 % суми грошового забезпечення, вказаної у довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017 року № 4050/19/01-2017.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсії в розмірі 88 % суми грошового забезпечення, вказаної в у довідці УМВС України в Херсонській області від 02.06.2017року № 4050/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, адреса місцезнаходження: м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.2.4