Справа № 308/5998/18
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5998/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.
за участю секретаря Бомбушкар В.П.
представника позивача Балог О.Ю.
відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 27.05.2018 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонних знаків № 273-274 на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 28.05.2018 року в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно представницької зустрічі. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
Позивач вказує, що відповідач знаючи про можливість легально в`їхати до України чи в іншу Європейську країну, вирішив вибрати найбільш легкий та незаконний спосіб, своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України. Оскільки документів, які б надавали право відповідачеві офіційно перебувати в Україні немає, родичів на території України, які могли б надати йому допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів достатніх для повернення до країни походження, або внесення застави немає, даний громадянин не в змозі самостійно залишити територію України. На підставі наведеного, з врахуванням того, що у відповідача відсутні законні підстави для перебування на території України, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що знаходиться в Україні незаконно, на територію України потрапив незаконним шляхом із території РФ та хотів у подальшому незаконно перетнувши державний кордон України із Словаччиною потрапити у Австрію, документів, що посвідчують його особу немає, грошей для існування та близьких родичів в Україні також немає. Додав, що у міграційну службу не звертався.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2018 року ОСОБА_1 незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонних знаків № 273-274 на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 28.05.2018 року в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України
30.10.2017 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято рішення про примусове повернення особи без громадянства ОСОБА_1 за межі України, яке затверджене начальником Чопського прикордонного загону.

Згідно ч.4 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Фактичні дані по справі свідчать про те, що відповідач знаходиться в Україні незаконно, на територію України потрапив незаконним шляхом із території РФ,переслідував мету незаконного перетину державного кордону України в напрямку Західної Європи, а саме в Австрію, без документів та коштів для добровільного повернення до країни походження. Такі дії відповідача можуть загрожувати національним інтересам безпеки України, охорони громадського порядку та правам і законним інтересам громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Крім того з наданої позивачем копії "свідоцтва на в"їзд (повернення) у Російську Федерацію"від 06.04.2017 року СНВ№ 0185802, вбачається , що дане свідоцтво видано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 взамін втраченого " виду на проживання в РФ особи без громадянства".

Судом також встановлено, що відповідач документів, коштів для виїзду з території України не має, родичів на території України не має, у державну міграційну службу не звертався.
Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або в статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України, судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про примусове видворення особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246 289 суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення задовольнити.

Примусово видворити особу без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII Перехідні положення КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А. Придачук