Справа № 608/1000/18
Суддя: Квятковська Л. Й.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року Справа № 608/1000/18

Номер провадження2-а/608/29/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Квятковської Л. Й.

з участю секретаря Маришевої Г.М.,

розглянувши в місті Чорткові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ДОП Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача поліцейського ДОП Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому вказав, що, керуючи транспортним засобом марки «ОСОБА_3 Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснював рух в м. Заліщики Тернопільської області по вул. С. Бандери, що мало місце 23.05.2018 року, та був зупинений поліцейським ДОП Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину тим, що йому потрібно дізнатися, чи є вогнегасник. Після розмови зі позивачем відповідач виніс постанову серія НК № 259593 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 340,00 грн. за те, що 23 травня 2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в якому були розбиті (пошкоджені) розсіювачі задніх габаритних ліхтарів, чим порушив п. 31.4.3 (а, г) ПДР України. З оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки ОСОБА_4 дорожнього руху не порушував, а дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, вважаю протиправними, тому просить визнати неправомірними дії поліцейського Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області щодо винесення 23 травня 2018 року постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК 259593 та скасувати постанову серії НК № 259593 від 23.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу в розмірі 340,00 грн., а справу провадженням закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач поліцейський ДОП Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив, проводити судовий розгляд без його участі, позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «ОСОБА_3 Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснював рух в м. Заліщики Тернопільської області по вул. С. Бандери, що мало місце 23.05.2018 року, та був зупинений поліцейським ДОП Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину тим, що йому потрібно дізнатися, чи є вогнегасник. Після розмови відповідач виніс постанову серія НК № 259593 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 340,00 грн. за те, що 23 травня 2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в якому були розбиті (пошкоджені) розсіювачі задніх габаритних ліхтарів, чим порушив п. 31.4.3 (а, г) ПДР України.

Діяльність органів патрульної поліції, пов'язана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення ОСОБА_4 дорожнього руху, регламентована, зокрема, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853. Відповідно до вимог пункту 2 розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП, частина 3 якої передбачає в якості обов'язкового елементу місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у формі, затвердженій додатком 5 вказаної Інструкції, і заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї ж Інструкції.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу відповідач суттєво порушив права позивача, оскільки не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Після висловлення звинувачень, відповідач пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тобто своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Ввизнати неправомірними дії поліцейського Заліщицького ВП ГУНП у Тернопільській області щодо винесення 23 травня 2018 року постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК 259593 та скасувати постанову серії НК № 259593 від 23.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу в розмірі 340,00 грн., а справу провадженням закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л. Й. Квятковська