Справа № 816/1220/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1220/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України - Отроди Т.Ю.,

представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Андрусів А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2018 року позивач ОСОБА_6 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дії щодо повернення висновку та матеріалів на виплату ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, як інваліду 3-ї групи, до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області та не належного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" з урахуванням порядку та вимог законодавства встановленим постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.218 у справі №554/5058/17, яка набрала законної сили 06.02.2018; зобов'язання повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_6 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 3-ї групи, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 з урахуванням обставин встановлених судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після звільнення зі служби в поліції йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у зв'язку з чим позивач подав заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги, проте у такій виплаті йому відмовлено. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, просив суд задовольнити позов.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 816/1220/18, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

27 квітня 2018 року до суду від Міністерства внутрішніх справ України надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач у 2015 році звільнений з органів внутрішніх справ та з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції у статусі поліцейського. Оскільки останнім місцем проходження служби позивачем є орган Національної поліції, то підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 - немає. Вказує, що позивач відповідає критеріям визначеним у Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 та є таким, що на думку МВС України, має право на отримання спірної одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, що виділяються на утримання Національної поліції України.

21.05.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в якому вказав про безпідставність твердження відповідача про відсутність у МВС України повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію", оскільки позивач проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ, а не з органів поліції. Той факт, що після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ позивач був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

18 червня 2018 року до суду від Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 27.02.2018 управлінням було сформовано та надіслано до МВС України пакет документів з висновком на виплату одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, однак листом ДФОП МВС України від 21.03.2018 №15/2-953 позивачу відмовлено у призначенні вищевказаної допомоги, оскільки призначення та виплата такої допомоги позивачу повинна здійснюватися ГУНП в Полтавській області відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов №4. Вказував, що матеріали ОСОБА_6 на призначення одноразової грошової допомоги були повторно розглянуті комісією ГУНП в Полтавській області та прийнято рішення про відмову позивачу у призначені такої допомоги, оскільки позивач був звільнений з Національної поліції згідно з п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів, а не згідно п. 2 ч. 1ст. 77 "у зв'язку із хворобою". Крім того, зазначав, що висновок МВС України про відсутність у нього правових підстав розглядати та приймати рішення про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов №4 є обгрунтованим та відповідає чинному законодавству.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши докази по справі, суд приходить до таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_6 з травня 2009 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 7 листопада 2015 року по 6 люте 2017 року в ГУ НП України в Полтавській області, звідки наказом № 36 о/с від 6 лютого 2017 року був звільнений зі служби на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів).

Відповідно до довідки серії АВ № 0563446 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 10 квітня 2017 року йому була встановлена 3 група інвалідності захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ з 28 березня 2017 року.

За заявою ОСОБА_6 про виплату одноразової грошової допомоги йому листом ГУ НП в Полтавській області від 19 травня 2017 року за № 29/Н-29 відмовлено за відсутністю правових для цього підстав.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не направлення матеріалів для виплати йому одноразової грошової України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», а саме п. 8, згідно з яким керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи висновок, щодо виплати грошової допомоги; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_6 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2017 у справі №554/5058/17 позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо не розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги. Зобов'язано ГУНП в Полтавській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року, відповідно до поданої ним заяви.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2017 по справі № 554/5058/17 скасовано. Пийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій та стягнення грошової допомоги - задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не направлення матеріалів для виплати йому одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, згідно Постанови КМУ від 21.10.2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", а саме п. 8, згідно з яким керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи висновок, щодо виплати грошової допомоги. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_6 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 3-ї групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Листом № 15/2-Н-221 від 29.03.2018 ДФОП МВС України повідомило ОСОБА_6, що на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 від ГУНП в Полтавські області до ДФОП МВС України надходили матеріали щодо призначення ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, які листом ДФОП від 21.03.2018 №15/2-953 було повернуто у зв'язку з тим, що на ОСОБА_6, як поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію". Також повідомлено, що призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_6, як капітану поліції, здійснюється ГУ НП в Полтавській області відповідно до Закону та Наказу №4 за рахунок асигнувань, передбачених у Державному бюджеті на зазначені цілі. Повідомлено, що ГУ НП в Полтавській області не є органом внутрішніх справ, тому МВС відповідно до Порядку №850 не уповноважене розглядати надіслані ним документи та приймати за ними будь-які рішення.

Також проінформовано, що відповідно до Положення про Департамент фінансово-облікової політики МВС України, затвердженого наказом МВС України від 22.12.2015 №1607, питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги у випадках інвалідності колишніх поліцейських до компетенції ДФОП не належить.

Листом №537/115/29/01-2018 від 149.04.2018 ГУНП в Полтавській області повідомило ОСОБА_6, що на виконання листа ДФЗБО НПУ №572/29/2/01-218 від 22.02.2018 була проведена перевірка матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що були затверджені відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію". Зазначено, що у випадках, якщо у поліцейського виявлено захворювання, що не уможливлює його подальше проходження служби в поліції, останній підлягає звільненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону "через хворобу". Оскільки позивач був звільнений з Національної поліції згідно з п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів матеріали ОСОБА_6 було повторно розглянуто комісією ГУНП в Полтавській області на підставі пп. 4 п. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності через відсутність правових підстав.

Вважаючи протиправними дії МВС України щодо повернення висновку та матеріалів на виплату ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, як інваліду 3-ї групи, до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області та не належного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, позивач звернувся із даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд приходить до таких висновків.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому інвалідності та визначення розміру цієї допомоги.

Як вбачається з позовних вимог, на думку позивача, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Порядку № 850, безпосередньо пунктом 3 якого зазначено, що ОГД призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.

Суд не може погодитися із зазначеним твердженням позивача з огляду на наступне.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст. 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Згідно п. 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію" (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом пункту 15 Прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію України" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно із ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст. 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Судом встановлено, що 07.11.2015 року позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4 .

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено пп. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4 роз'яснено значення терміну "пов'язаного з проходженням служби в поліції", що визначає випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського. Так, пов'язаною з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) є обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відтак, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням йому інвалідності, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Разом з тим, право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло з 28 березня 2017 року, тобто у період дії Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За змістом пп. «в» п. 4. ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено III групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до відомостей довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії АВ № 0563446 та виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 0563446 позивачу з 28 березня 2017 року встановлено IIІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто після звільнення останнього з органів Національній поліції та у період коли діяв Закон України "Про Національну поліцію", а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію".

Відтак, оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Полтавській області, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно пункту 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21 лютого 2018 року № 127/8696/17, від 27 березня 2018 року №822/2595/17.

Згідно частини 4 статті 100 Закон України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Як зазначалося судом вище, згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії АВ № 0563446 право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 28.03.2017 року.

Таким чином, зазначена дата є датою виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи. Відтак з 28.03.2017 упродовж трьох років за позивачем зберігається право на отримання цієї допомоги.

Відповідно до розділу III Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу III Порядку № 4). А відтак, позовні вимоги мають бути звернені до ГУНП в Полтавській області, яке є останнім місцем служби позивача.

Аналізуючи викладені норми права, суд дійшов висновку, що право на призначення та виплату грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 мають право виключно особи, останнім місцем роботи яких є органи міліції, а також пенсіонери МВС.

У спірних правовідносинах порядок та умови отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності поліцейським передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком № 4.

При цьому особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, в тому числі й позивачу у даній справі, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності повинна призначатися та виплачуватися згідно положень статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок визначення інвалідності, пов'язаної із захворюванням отриманим під час проходження служби в ОВС, однак не у зазначених позивачем порядку та розмірі, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, беручи до уваги те, що діючий порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги поліцейському в разі визначення інвалідності, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, передбачає відповідний обов'язок територіального органу поліції за останнім місцем служби поліцейського, суд, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області призначити та виплатити ОСОБА_6 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Основного Закону України).

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004).

В Рішенні від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Як вже зазначалося вище, згідно з приписами абзацу 2 пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (згідно із Законом України від 23.12.2015 №900-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту пенсіонерів органів внутрішніх справ України, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державною принципу "правомірних або законних очікувань" та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" та "Федоренко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Тобто, Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат, в тому числі і пенсійних на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі у ході розгляду справи не довели, що у спірних відносинах вони діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи клопотання позивача про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_6 судового збору в сумі 1409,60 грн. та банківських послуг в сумі 25,15 грн. на загальну суму 1434,75 грн., суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Витрати на оплату банківських послуг не включено до вищенаведеного переліку, пов'язаних з розглядом справи, а відтак клопотання позивача підлягає частковому задоволенню.

Суд також враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 139 Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн., і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складає 704,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ), Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області призначити та виплатити ОСОБА_6 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області () витрати на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 червня 2018 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва