Справа № 642/3824/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 642/3824/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Рєзнікової С.С. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2018, суддя Проценко Л.Г., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська,,61052, повний текст складено 05.04.18 по справі № 642/3824/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського обласного військового комісаріату , Міністерства оборони України

про визнання дії, бездіяльності та рішення протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 №642/3824/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату, Міністерства Оборони України про визнання дії та рішення протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та зобовязано скасувати п. 5 протоколу №72 від 07.07.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» ОСОБА_1. Зобовязано Харківський Обласний Військовий Комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. Зобовязано Міністерство оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. Зобовязано Харківський обласний військовий комісаріат відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення. Зобовязано Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розяснення даної постанови суду посилаючись на те, що її резолютивна частина є незрозумілою для співробітників МОУ. Вказує, що в телефонній розмові секретар «комісії МОУ з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги…» ОСОБА_2, який готує проект рішення комісії, повідомив, що постанова суду не передбачає призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та подання пропозиції Міністру оборони України про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1М, тому, представник позивача просив розяснити дану постанову та однозначно вказати, чи передбачає ця постанова призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та подання пропозиції Міністру оборони України про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2018 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про розяснення постанови суду №642/3824/17 - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм процесуального права, а саме ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим відповідно до ст. 313 КАС України колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про роз'яснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дана постанова є зрозумілою, містить в собі посилання на всі нормативно-правові акти на підставі яких вона була винесена з посиланням на підстави їх застосування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України у редакції, яка була чинною на момент постановлення судового рішення у цій справі (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду в разі, якщо без такого роз'яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Як зазначено в п. 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тому процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв'язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за загальними нормами права, роз'яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Враховуючи те, що відсутні чіткі критерії незрозумілості, колегія суддів вважає, що доцільним є роз'яснення судових рішень, зміст резолютивної частини яких сформульовано таким чином, що високою є ймовірність їх неправильного виконання.

Дослідивши постанову суду від 31.08.2017 №642/3824/17, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана постанова є зрозумілою, містить в собі посилання на всі нормативно-правові акти на підставі яких вона була винесена з посиланням на підстави їх застосування.

Зі змісту заяви відповідача про роз'яснення судового рішення вбачається, що заявник просить суд роз'яснити постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 №642/3824/17 та однозначно вказати чи передбачає постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 №642/3824/17 призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та подання пропозиції Міністру оборони України про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, що не є роз'ясненням судового рішення в розумінні положень ст. 254 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 254 КАС України подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 №642/3824/17 на відповідачів покладено обов'язок подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява про роз'яснення судового рішення є такою, що не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 №642/3824/17.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2018 по справі № 642/3824/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2018 по справі № 642/3824/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 18.06.2018.