Справа № 820/181/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

19.06.2018 справа № 820/181/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Воронковій К.П.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд визнати дії Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації з метою подальшої передачі земельних ділянок у приватну власність для потреб садівництва та інших потреб на землях пам'ятки культурної спадщини, пам'ятки архітектури загальнодержавного значення охоронний №701 в державному реєстрі «Парк», розташованої на території м. Люботин, на підставі землевпорядної документації «Проект формування території та встановлення меж Люботинської міської ради Харківського району Харківської області та «Проект встановлення меж сільських населених пунктів Люботинської міської ради Харківського району Харківської області», які були розроблені в 1993 році ХФ «Інститут землеустрою УААН», такими, що не відповідають вимогам закону України «Про охорону культурної спадщини», Земельному кодексу України, статті 19 Конституції України. Витребувати у відповідача копії дозволів на розроблення землевпорядної документації, відведення земельних ділянок на території пам'ятки культурної спадщини, пам'ятки архітектури загальнодержавного значення охоронний №701 в державному реєстрі за адресою: м. Люботин, вул. Шевченка, кадастровий номер земельної ділянки 6311.20000:31:955:0543 витяг з публічної кадастрової карти України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Позивач та треті особи у підготовче засідання не прибули, про час, дату та місце судового засідання по справі повідомлені належним чином, від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я.

З огляду на те, що третіх осіб про підготовче засідання належним чином повідомлено, а позивач у підготовче засідання не прибув повторно (вперше не прибув 01.03.2018), суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим провести судове засідання по даній справі без участі позивача та третіх осіб.

Від позивача через канцелярію суду надійшли клопотання про виклик свідків від 25.05.2018, від 05.06.2018, а також клопотання про залучення до справи третьої особи від 05.06.2018.

Також від представника відповідача - ОСОБА_8 через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки, на думку представника відповідача, дана справа не належить до юрисдикції адміністративних судів.

В ході судового розгляду судом поставлено на обговорення клопотання позивача про виклик свідків, про залучення третьої особи, а також клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, щодо вирішення клопотань представника позивача покладався на розсуд суду.

В попередній засіданнях в порядку підготовчого провадження позивач неодноразово заперечував проти клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, вважаючи, що справу необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства. Водночас, суд зазначає, що в попередньому підготовчому засіданні позивач наголошував на розгляді його клопотань про виклик свідків та залучення третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, а також враховуючи раніше висловлену думку позивача, встановив наступне.

Щодо клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - директора Департамента містобудування та архітектури ХОДА ОСОБА_9 від 05.06.2018, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обовязки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

Виходячи зі змісту позовних вимог, відсутні підстави вважати, що рішення у справі про визнання протиправними дій відповідача про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації з метою подальшої передачі земельних ділянок у приватну власність може вплинути на права вказаної особи.

Крім того, суд зазначає, що позивачем вже заявлялось таке саме клопотання, щодо якого судом прийнято ухвала від 04.06.2018 про відмову у задоволенні клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - директора Департамента містобудування та архітектури ХОДА ОСОБА_9 від 05.06.2018, належить відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями ст. 4 КАС України визначено, що є справою адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними субєктами стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого владного субєкту. У випадку якщо субєкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого субєкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &lн;…&?о; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?в;…&?ж;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Предметом розгляду даної справи є визнання дій відповідача щодо надання дозволу на розроблення землевпорядної документації з метою подальшої передачі земельних ділянок у приватну власність для потреб садівництва та інших потреб.

Суд зазначає, що під час підготовчого провадження встановлено, що стосовно земельних ділянок, зазначених на викопіюванні, доданому до позовної заяви, відповідачем видано накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 19.12.2016 № 14648-СГ, № 14646-СГ, № 14644-СГ, № 14645-СГ, №14647-СГ ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, відповідно.

В подальшому відповідачем було винесено накази про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність від 24.03.2017 № 4552-СГ, від 11.04.2017 № 5715-СГ, від 12.12.2017 № 21299-СГ, № 21295-СГ, № 21298-СГ щодо ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, відповідно, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами :31:055:0543, :31:055:0545, :31:055:0547, :31:055:0544, :31:055:0546 було передано у приватну власність для ведення індивідуального садівництва.

Отже, за результатами прийнятих наказів вже зареєстровано речове право за вказаними третіми особами на земельні ділянки як об'єкти цивільних прав.

Оскільки в даному випадку оскарження вказаних наказів є фактично оскарженням речового права власників вказаних земельних ділянок, отже, такий спір є спором про право цивільне, який не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, а відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, суд зазначає, що розгляд адміністративними судами підлягають спори що мають в основі публічно - правовий характер, тобто випливають із владно - розпорядчих функцій або виконавчо - розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватно - правових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства , залежно від суб'єктного складу сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_10 Верховного Суду від 21.03.2018 №536/233/16.

Крім того, при вирішенні питання щодо юрисдикції даного спору, судом враховано правову позицію викладену в постанові Верховного Суд України від 25.05.2016 по справі № 21-1204а16, в якій зазначено, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приймаючи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справи і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись зазначеними вище приписами норм діючого законодавства, суд вважає, що провадження у справі № 820/181/18 підлягає закриттю.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення таких справ віднесено до юрисдикції загальних судів, в порядку цивільного судочинства.

Щодо клопотання позивача про виклик свідків, у задоволенні клопотання належить відмовити, оскільки у суду відсутня можливість надавати правову оцінку по суті спірних правовідносин, через те, що даний спір не віднесено до юрисдикції адміністративного судочинства.

Керуючись положеннями статей 49, 65, 183, 205, 238, 239, 243, 244, 248, 255, 294, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотань позивача про виклик свідків від 25.05.2018, від 05.06.2018.

Відмовити у задоволенні клопотання про залучення до розгляду справи третьої особи від 05.06.2018.

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі №820/181/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій протиправними щодо надання дозволу на розробку землевпорядної документації.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала в частині закриття провадження у справі набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20 червня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.