Справа № 820/5830/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 р. № 820/5830/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 820/5830/18 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Директ" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту на кошти,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Директ", застосованого на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30.11.2017;

- накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Директ", відкритих в банківських установах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з відмовою платника податків в реалізації контролюючим органом права на проведення документальної перевірки, заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення від 30.11.2017 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків. Так, з урахуванням вказаних обставин та в силу діючих норм законодавства, податковий орган просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Директ" та накласти арешт на кошти відповідача, які перебувають на його рахунках.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позов зазначив, що заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки підстави для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Тотал Директ" та для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках підприємства відстуні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Харківській області № 4595 від 05.09.2017 року призначено проведення документальної планової перевірки ТОВ "Тотал Директ" з питань контролю за дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 12.11.2015 по 30.06.2017 тривалістю десять робочих днів.

На підставі вищевказаного наказу ГУ ДФС у Харківській області складено направлення на перевірку від 15.09.2017 № 7094, № 7098, № 7100, № 7099, № 7096, № 7095.

18.09.2017 уповноваженою особою ГУ ДФС у Харківській області складено акт №2872/20-40-14-02-08/40118005 про неможливість проведення перевірки ТОВ "Тотал Директ".

У вищевказаному акті зазначено, що старшим слідчим з ОВС ВКР слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Луганській області капітаном податкової міліції ОСОБА_1 проведено обшук та вилучено статутні та бухгалтерські документи ТОВ "Тотал Директ" за 2016 рік, про що складено протокол обшуку та вилучення від 25.10.2016 в рамках кримінального провадження № 0000036 від 24.07.2015.

Також, відповідач листом № 19-09/17 від 19.09.2017 повідомив контролюючий орган про неможливість забезпечення доступу до деяких документів за період 12.11.2015 - 25.10.2016, в тому числі документів первинного бухгалтерського обліку, у звязку із вилученням останніх 25 жовтня 2016 року під час обшуку в орендованому офісі ТОВ "Тотал Директ".

Наказом ГУ ДФС у Харківській області № 5068 від 25.09.2017 перенесено терміни проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Тотал Директ" до дати отримання копій вилучених документів або забезпечення доступу до них.

ГУ ДФС у Луганській області направило листом № 473/12-32-23/02 від 02.10.2017 повідомило ГУ ДФС у Харківській області, що доступ до вилучених фінансово-бухгалтерських документів ТОВ "Тотал Директ" за 2016 рік буде забезпечено фахівцями ГУ ДФС у Харківській області у повному обсязі, відповідні фінансово-бухгалтерські документи отримано відділом перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту 16.11.2017

24.11.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено наказ № 7122 "Про поновлення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Тотал Директ".

Не погодившись із вказаним наказом, платник податків звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області № 7122 від 24.11.2017 року "Про поновлення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Тотал Директ" та визнати неправомірними дії посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області щодо виходу на планову перевірку ТОВ "Тотал Директ" на підставі наказу № 7122 від 24.11.2017 року "Про поновлення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Тотал Директ".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 по справі № 820/5635/17 у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Тотал Директ" до ГУ ДФС у Харківській області про скасування наказу відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2017 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 по справі № 820/5635/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказу ГУ ДФС у Харківській області № 7122 від 24.11.2017 "Про поновлення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Тотал Директ". Прийнято в цій частині постанову, якою позов ТОВ "Тотал Директ" задоволено. Скасовано наказ ГУ ДФС у Харківській області № 7122 від 24.11.2017 "Про поновлення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Тотал Директ".

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що при виході перевіряючих ГУ ДФС у Харківській області на перевірку 27.11.2017 за податковою адресою ТОВ "Тотал Директ": АДРЕСА_1/1, м. Харків, 61052, встановлено відсутність керівника підприємства за вказаною адресою. При цьому, представник ТОВ "Тотал Директ" повідомив про відмову у допуску до проведення перевірки підприємства через допущені норми Податкового Кодексу України під час призначення та проведення перевірки.

У зв'язку з чим, посадовими особами податкового органу складено акт № 4720/20-40-14-02-08/40118005 від 27.11.2017 "Про відмову у допуску до проведення перевірки ТОВ "Тотал Директ"".

На підставі п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, заступником начальником ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Тотал Директ" від 30.11.2017, у зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України визначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Суд зазначає, що відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З наведеної норми вбачається, що арешт майна платника є негативним наслідком дій платника та може бути застосовано з двох підстав: якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Разом з цим, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до п. 4.2 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 568, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, рішення керівника (його заступника) органу доходів і зборів подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення податкового органу з вказаним позовом до суду) провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 5, 6 ст. 183-3 КАС України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо: заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у прийнятті подання унеможливлює повторне звернення заявника з таким самим поданням. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Суд зазначає, що з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Тотал Директ" застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області про застосування арешту майна ТОВ "Тотал Директ" позивач в порядку ст. 183-3 КАС України не звертався.

Натомість, із зазначеним позовом ГУ ДФС в Харківській області звернулось у загальному порядку 01.12.2017, у зв'язку з чим, у суду були відсутні підстави для застосування скорочених строків розгляду, передбачених ст. 183-3 КАС України, а тому, застосовано загальні процесуальні строки, передбачені КАС України, в рамках розгляду даної справи.

Згідно з пп. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, на час розгляду справи по суті, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача фактично припинило свою дію, у зв'язку зі спливом 96 годин для визнання арешту обґрунтованим.

Враховуючи те, що арешт майна відповідача, застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 30.11.2017 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Тотал Директ" не підтверджено судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки такий арешт є складовою загального арешту майна.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому, адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198) до товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Директ" (місцезнаходження - вул. Полтавський Шлях, буд. 56, офіс 512/1, м. Харків, 61052, ідентифікаційний код - 40118005) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту на кошти - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2018 року.

Суддя А.С. Мороко