Справа № 705/6077/15-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року

Київ

справа №705/6077/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13269/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 705/6077/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Уманської міської ради Черкаської області

про визнання незаконним та скасування рішення

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області у складі судді Коваля А.Б. від 18 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Федотова І.В., Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М. від 08 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення Уманської міської ради та рішення комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 червня 2015 року, що оформлене протоколом № 14.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у своїй позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Уманської міської ради та рішення комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 червня 2015 року, що оформлене протоколом № 14, але згідно повідомлення Уманської міської ради рішення щодо розгляду заяви позивача про надання земельної ділянки учаснику АТО від 05 червня 2015 року не приймалося. На цьому засіданні розглядалося питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га в межах міста Умань.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції. Також зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач звернулася із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю або направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 30 листопада 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 705/6077/15-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

Згідно з пунктом 4 Перехідних положень КАС України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 06 червня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 705/6077/15-а та призначив її до розгляду ухвалою від 18 червня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 21 червня 2018 року.

У касаційній скарзі клопотань заявлено не було.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно заяви від 05 червня 2015 року позивач звернулася до Уманської міської ради Черкаської області із заявою про надання їй у власність земельної ділянки площею 0,10 га в м. Умані Черкаської області для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними спорудами.

Згідно протоколу № 14 засідання комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 червня 2015 року, комісією у складі: голови комісії першого заступника міського голови Клочко С.Л., начальника відділу з питань земельних відносин Тарасюк Л.М., начальника відділу землеустрою, охорони та ринку земель управління Держземагенства в Уманському районі Сімонік І.О., начальника управління містобудування і архітектури Лісаченка В.М., начальника відділу житлово-комунального господарства Назарова С.В., заступника начальника Уманського міськрайонного управління ГУ Державної санітарно-епідеміологічної служби по Черкаській області, слухали заяву ОСОБА_2 (учасника АТО) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га в межах міста Умані, вирішили: «Відмовити у задоволенні звернення на підставі статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації», у зв'язку з відсутністю детального планування та зонування міста Умані. Згідно генерального плану міста відсутня можливість задовольнити потреби населення у виділенні земельних ділянок під забудову. На даний час Уманською міською радою розглядаються усі можливі варіанти та способи щодо вирішення питання задоволення інтересів учасників АТО.»

Вважаючи таке рішення незаконним позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що відмова у виданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку у зв'язку з відсутністю детального планування та зонування міста Умані є незаконною та порушує вимоги статті 123 Земельного кодексу України. При розгляді заяви позивача в Уманській міській раді передбачених законом підстав не виявлено в зв'язку із чим відповідач зобов'язаний був надати позивачу відповідний дозвіл. Повідомлення позивача про внесення до черги на отримання земельної ділянки, на думку позивача, є бюрократичною відпискою так само, як і причини відмови в зв'язку з відсутністю детального планування та зонування міста Умані.

Відповідачем заперечень чи відзиву на касаційну скаргу позивача не подано, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не є перешкодою для касаційного перегляду.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року № 2780-XII містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, споруджень інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Відповідно до статті 4 «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі за текстом - Закон № 3038-VI) об'єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов'язаного комплексного розміщення основних об'єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів.

Об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно - просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва, що визначаються відповідно до:

- у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні;

- за межами населених пунктів - меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні.

Об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Згідно частини третьої статті 24 Закону № 3038-VI у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги та висновкам судів першої та апеляційної інстанції, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Виходячи з аналізу зазначених вище норм законодавства Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій у зв'язку із наступним.

Будівництво житлового будинку є складовою містобудування, яке можливо здійснювати виключно з урахуванням детального плану території.

При цьому, в протоколі № 14 від 23 червня 2016 року комісією було зазначено про те, що виділити на цей час земельну ділянку позивачу неможливо на підставі статті 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», у зв'язку з відсутністю детального планування та зонування міста Умані. Комісією також повідомлено, що на цей час Уманською міською радою розглядаються усі можливі варіанти та способи щодо вирішення питання задоволення інтересів АТО. Так, у відповідності до листа виконавчого комітету Уманської міської ради від 30 травня 2016 року вих. № 70/02-2 позивача повідомлено про те, що її взято на облік з отримання земельної ділянки (№ 116) за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У своїй позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним та скасувати крім рішення комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 червня 2015 року, що оформлене протоколом № 14, також і рішення Уманської міської ради.

Разом з тим Уманською міською радою рішення щодо розгляду заяви позивача про надання земельної ділянки учаснику АТО від 05 червня 2015 року не приймалося. Питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га в межах міста Умань розглядалося лише на засіданні комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради 23 червня 2015 року.

Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій у справі.

Тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суду попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко