Справа № 805/2701/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р. Справа№805/2701/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О.,

розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 лютого 2018 року позивач звернувся з заявою до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області у власність для будівництва жилого будинку, додавши до заяви повний перелік необхідних документів згідно ст. 118 Земельного кодексу України в тому числі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відомості щодо вільної земельної ділянки отримано з відповіді на запит від 13 лютого 2018 року № 3/І-18/001.

Рішення щодо надання або відмови в наданні зазначеної земельної ділянки позивач не отримав, однак з телефонного дзвінка дізнався що йому відмовлено в наданні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. Дата прийняття рішення та номер рішення позивачу не відомі.

Позивач вважає рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи до підготовчого засідання на 21 травня 2018 року.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року розгляд справи відкладено на 11 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі за наявними матеріалами справи (а.с. 54).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року про відкриття провадження у справі, відповідач зобов'язаний надати наступні документи, а саме: викопіювання з генерального плану забудови с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області з зазначенням вільних земельних ділянок призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; довідку з кількісного обліку земель станом на 01 січня 2016 року щодо земель державної або комунальної власності які обліковуються на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області та які призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за формою № 6-зем; копію заяви ОСОБА_1 з додатками від 15 лютого 2018 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області у власність для будівництва житлового будинку; належним чином завірену копію рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області яким відмовлено або надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області у власність для будівництва житлового будинку. Ухвала суду отримана уповноваженим представником сільської ради 02 травня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 31). Однак витребувані документи сільською радою не надані.

Крім того, відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі відповідач у 15 (п'ятнадцятиденний) строк з дня вручення ухвали повинен надати відзив на позовну заяву. Відповідачем відзив не надано.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року відповідача зобов'язано надати документи зазначені в ухвалі суду про відкриття провадження від 23 квітня 2018 року.

Ухвала суду отримана уповноваженим представником сільської ради 30 травня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39).

Листом від 05 червня 2018 року № 02.27-18/065 Стрілківська сільська рада Генічеського району Херсонської області надала витребувані документи. Стосовно довідки з кількісного обліку земель станом на 01 січня 2016 року зазначила, що дана довідка видається місцевим управлінням Держгеокадастру за заявою зацікавлених осіб (а.с. 42).

Відзив на позовну заяву Стрілківська сільська рада Генічеського району Херсонської області не надала.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29 грудня 1997 року (а.с. 13).

Згідно довідки від 07 жовтня 2016 року № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу у м. Краматорськ Донецької області (а.с. 15).

ОСОБА_1 звернулася до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області з заявою від 15 лютого 2018 року, в якій просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,2000 га, на території Стрілківської сільської ради Генічеського району для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка отримана Стрілківською сільською радою 20 лютого 2018 року за вхідним № М-144, про що свідчить штамп на заяві. Зазначено, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням раніше не використано. До клопотання від 15 лютого 2018 року ОСОБА_1, додано копію паспорта громадянина України, копію ІНН, копію пенсійного посвідчення, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію викопіювання з генерального плату (а.с. 43).

Рішенням Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області № 626 від 05 квітня 2018 року відмовлено громадянці ОСОБА_1 в наданні у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 44).

Зазначене рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області ніяким чином не вмотивовано. Відсутня будь-яка мотивація яка передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту «б» частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно із статтею 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 Земельного кодексу України).

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною третьої статті 123 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причину цієї відмови.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 23 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач хоче отримати у власність в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку по вул. Чокракська для будівництва і обслуговування житлового будинку.

В рішенні Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області взагалі відсутні мотиви та підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с. 43).

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак Стрілківська сільська рада Генічеського району Херсонської області взагалі не вказала з якої саме підставі ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи вищевикладене, Стрілківська сільська рада Генічеського району Херсонської області без зазначення передбачених законом підстав відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

На підставі викладеного, рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області № 626 від 05 квітня 2018 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі протиправної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та не відповідає положенням Земельного кодексу України.

Щодо вимоги про зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Стрілківська сільська рада Генічеського району Херсонської області у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який Земельним кодексом України та законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель відповідно до закону. Вказані повноваження є дискреційними.

У відповідності з п. п. 2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень та зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Європейський суд з прав людини, який неодноразово зазначав, що завданням суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи державної влади, таким чином суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Така позиція узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року.

За Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Таким чином позовні вимоги в частині зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається з рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області № 626 від 05 квітня 2018 року відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ніяким чином не вмотивоване як передбачено Земельним кодексом України.

З рішення не вбачається, що Стрілківська сільська рада Генічеського району Херсонської області перевіряла та надавала оцінку документам, які додані ОСОБА_1 до заяви.

Таким чином, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та зобов'язати Стрілківську сільську раду Генічеського району Херсонської повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою споруд, протягом 1 місяця з набрання законної сили рішення у справі, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання судових витрат не вирішується у зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.10.2016р. № : АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області (місцезнаходження згідно даний з ЄДР: 75583, Херсонська область, Генічеський район, с. Стрілкове, вул. Центральна, буд. 105-Є, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області № 626 від 05 квітня 2018 року про відмову ОСОБА_1 в наданні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Зобов'язати Стрілківську сільську раду Генічеського району Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,2000 га на території Стрілківської сільської ради Генічеського району для будівництва і обслуговування житлового будинку, протягом 1 (одного) місяця з набрання законної сили рішення у справі, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21 червня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.