Справа № 826/3920/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2018 року № 826/3920/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судового засідання Хаюк К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування вимог
Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Уповноважений Верховної Ради України з прав людини;

- Рада бізнес-омбудсмена;

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС України у м. Києві;

- Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Берегової А.О.;

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27264-17 від 08.02.2018 року і №27264-17 від 04.05.2018 року.

У підготовчому судову засіданні за згодою позивача неналежного відповідача, Державну фіскальну службу України, було замінено на Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправних дій та рішень відповідача, порушено права позивача, які потребують відновлення в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи 3 проти позову заперечили і просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники третьої особи 4, 1 та 2 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є засновником приватного підприємства "Віталі" (24724441), що знаходиться в стані припинення з 06.01.2017 року, та платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок).

26.02.2018 року позивачем отримана вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27264-17 від 08.02.2018 року у сумі 2112,00 грн.

Як вбачається з листа Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві) №8305/М/26-15-13-03-10 від 05.03.2018 року на запит позивача від 28.02.2018 року за вх. №80/ЗПІ від 28.02.2018 року, згідно даних електронної бази ІС "Податковий блок" в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) по коду платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковується сплата єдиного внеску у 2015-2017 роках, а саме: 19.01.2015 року - 1267,95 грн. (IV квартал 2014 року); 15.04.2015 року - 1267,95 грн. (I квартал 2015 року); 20.07.2015 року - 1267,95 грн. (II квартал 2015 року); 15.10.2015 року - 1323,47 грн. (III квартал 2015 року); 15.01.2016 року - 1434,51 грн. (IV квартал 2015 року); 18.04.2016 року - 909,48 грн. (I квартал 2016 року); 11.07.2016 року - 941,16 грн. (II квартал 2016 року); 12.10.2016 року - 957,00 грн. (III квартал 2016 року); 04.01.2017 року - 990,00 грн. (IV квартал 2016 року); 05.04.2017 року - 2112,00 грн. (I квартал 2017 року); 05.07.2017 року - 2112,00 грн. (II квартал 2017 року); 05.10.2017 року - 2112,00 грн. (III квартал 2017 року).

Також, у наведеному листі відповідача вказано, що згідно інформаційних даних, станом на 05.03.2018 року за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2112,00 грн. за рахунок не сплати IV кварталу 2017 року.

Окрім того, у відповідності до інтегрованої картки платника єдиного соціального внеску (код класифікації доходів бюджету 71040000) ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) станом на 30.04.2018 року обліковується недоїмка на загальну суму 4569,18 грн., у зв'язку з чим відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №2764-17 від 04.05.2018 року в сумі 4569,18 грн.

Однак, за твердженням позивача сплата єдиного внеску була здійснена ним своєчасно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, що підтверджується, зокрема, заявою ОСОБА_1 від 09.01.2018 року до ПАТ "Альфа-Банк" на договірне списання 2112,00 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за IV квартал 2017 року згідно ДКБО" та меморіальним ордером №МАВ2861749 від 09.01.2018 року на суму 2112,00 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за IV квартал 2017 року", а також заявою ОСОБА_1 від 17.04.2018 року до ПАТ "Альфа-Банк" на договірне списання 2457,18 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за I квартал 2018 року згідно ДКБО" та меморіальним ордером №МАВ4133129 від 17.04.2018 року на суму 2457,18 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за I квартал 2018 року".

Водночас, згідно листа ПАТ "Альфа-Банк" №19714-23.1-б/б від 07.03.2018 року у відповідь на звернення позивача за вх. №20657-94 від 02.03.2018 року, транзакція на суму 2112,00 грн. від 09.01.2018 року була успішною, кошти зараховані за вказаними реквізитами та в ПАТ "Альфа-Банк" не повертались.

Як вбачається з викладеного у службовій записці заступника начальника управління - начальника відділу обліку платежів ГУ ДФС у м. Києві №1006/26-15-07-02-22 від 29.05.2018 року, при проведенні аналізу ІКП "Платежі до вияснення" (код 66666666) виявлено 2 платіжних доручення №МАВ2861749 від 09.01.2018 року на суму 2112,00 грн. та №МАВ4133129 від 17.04.2018 року на суму 2457,18 грн. сплачені ОСОБА_1, але при заповненні кодової строки вказано не ідентифікаційний код НОМЕР_1, а код схожий на номер паспорту НОМЕР_2. Оскільки номер паспорту в платіжних дорученнях вказується при відсутності ідентифікаційного коду, а платника з таким номером в ІТС "Податковий блок" не зареєстровано, автоматичне рознесення неможливе, тому платіжні доручення знаходяться в ІКП "Платежі до вияснення" (код 66666666). ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) не звертався до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві для проведення звірки та розшуку платіжних доручень.

Аналогічне міститься і в листі відповідача №19209/9/26-15-13-03-10 від 31.05.2018 року у відповідь на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києві від 24.04.2018 року у справі №826/3920/18.

У той же час, відповідно до заяви позивача від 27.10.2017 року до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, одержаної 28.10.2017 року, ОСОБА_1, керуючись правом, встановленим ст. 70 Податкового кодексу України, відмовився від прийняття ідентифікаційного номера та просив внести відповідні зміни до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, а також обліковувати його як платника податків з використанням серії та номера паспорта.

Просив надати йому довідку встановленого зразка за ф. №B3 для пред'явлення відповідним органам внутрішніх справ та отримання відповідної відмітки в паспорті.

За відсутності розрахунку боргу (недоїмки) у вказаних вище вимогах відповідача №Ф-27264-17 від 08.02.2018 року та №27264-17 від 04.05.2018 року, юридичних підстав для нарахування даного боргу (недоїмки), а також обґрунтованої відповіді ГУ ДФС у м. Києві на запит ОСОБА_1 від 28.02.2018 року станом на час подання заяви, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до абзацу третього п. 1, п. 4 частини першої ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Обов'язки платника єдиного внеску визначені частиною другою ст. 6 Закону №2464-VI, зокрема, платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Згідно абзацу першого частини п'ятої ст. 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (абзац перший частини сьомої ст. 9 Закону №2464-VI).

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5№ частини першої ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (абзац перший частини восьмої ст. 9 №2464-VI).

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5№ частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої ст. 9 №2464-VI).

За приписами п. 1 та п. 2 частини десятої ст. 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Наведені вище положення Закону №2464-VI знайшли своє відображення в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, що визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

У додаткових поясненнях відповідач цитує положення підп. 70.12.1 та підп. 70.12.5 п. 70.12 ст. 70 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, відповідно до яких реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, зокрема у разі: виплати доходів, з яких утримуються податки згідно із законодавством України. Фізичні особи зобов'язані подавати інформацію про реєстраційний номер облікової картки юридичним та фізичним особам, що виплачують їм доходи; сплати фізичними особами податків і зборів.

Відповідач наголошує у цих поясненнях на тому, що при заповнені платіжних доручень ОСОБА_1 в 2017 році вказував ідентифікаційний код платника податків, а оскільки номер паспорту в платіжних дорученнях вказується при відсутності ідентифікаційного коду, автоматичне рознесення неможливе.

Також, зазначено про відсутність будь-яких повідомлень з приводу відмови від ідентифікаційного коду ОСОБА_1

Однак, останнє твердження спростовується вже наведеною раніше заявою позивача від 27.10.2017 року до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, одержаної 28.10.2017 року про відмову від прийняття ідентифікаційного номера та прохання: внести відповідні зміни до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; обліковувати як платника податків з використанням серії та номера паспорта; надати довідку встановленого зразка за ф. №B3 для пред'явлення відповідним органам внутрішніх справ та отримання відповідної відмітки в паспорті.

Зокрема, відмітка про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта наявна в паспорті позивача, копію якого надано до матеріалів справи.

Таким чином, в контексті наведених підпунктів п. 70.12 ст. 70 Податкового кодексу України, серія та номер паспорта платника податків може використовуватись фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, зокрема у разі сплати фізичними особами податків і зборів та, відповідно, використовуватись органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно, ст. 14 Закону №2464-VI встановлено, що органи доходів і зборів зобов'язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру страхувальників Державного реєстру (п. 4 частини першої ст. 14 Закону №2464-VI); здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру страхувальників Державного реєстру (п. 5 частини першої ст. 14 Закону №2464-VI).

Більше того, згідно п. 7 частини першої ст. 14 Закону №2464-VI органи доходів і зборів зобов'язані за вимогою платників, зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини першої ст. 4 цього Закону, проводити звірення сум нарахування та сплати ними єдиного внеску.

З запиту на інформацію щодо сплати Заявником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у 2015-2018 роках та щодо обчислення суми податку за 2015-2018 роки з об'єктів нерухомості від 28.02.2018 року, одержаної ГУ ДФС у м. Києві 28.02.2018 року, вбачається, що позивач, керуючись частиною першою ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" просив відповідача у п'ятиденний термін повідомити Заявника, зокрема, щодо дат зарахування сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Заявником у 2015-2018 роках на рахунки органів доходів і зборів, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у відповідності до вимог Закону України №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Втім, відповідь ГУ ДФС у м. Києві за №8305/М/26-15-13-03-10 від 05.03.2018 року на вказаний вище запит позивача від 28.02.2018 року, а також наведене у відзиві на адміністративний позов, не містять жодних обґрунтувань стосовно причин виникнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування при тому, що згідно заяви ОСОБА_1 від 09.01.2018 року до ПАТ "Альфа-Банк" на договірне списання 2112,00 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за IV квартал 2017 року згідно ДКБО" та меморіального ордеру №МАВ2861749 від 09.01.2018 року на суму 2112,00 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за IV квартал 2017 року", заяви ОСОБА_1 від 17.04.2018 року до ПАТ "Альфа-Банк" на договірне списання 2457,18 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за I квартал 2018 року згідно ДКБО" та меморіального ордеру №МАВ4133129 від 17.04.2018 року на суму 2457,18 грн. з призначенням платежу "*;101;CH463671;71040000; ЄСВ для ФОП, спрощена система оподаткування; ОСОБА_1, за I квартал 2018 року", а також згідно листа ПАТ "Альфа-Банк" №19714-23.1-б/б від 07.03.2018 року у відповідь на звернення позивача за вх. №20657-94 від 02.03.2018 року про те, що транзакція на суму 2112,00 грн. від 09.01.2018 року була успішною, кошти зараховані за вказаними реквізитами та в ПАТ "Альфа-Банк" не повертались, сплата єдиного внеску була здійснена ним своєчасно та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Власне, зарахування коштів позивача на рахунок відповідача за відповідними платіжними дорученнями останнім не заперечується, оскільки при проведенні аналізу ІКП "Платежі до вияснення" (код 66666666), у відповідності до вже згаданої службової записки ГУ ДФС у м. Києві за №1006/26-15-07-02-22 від 29.05.2018 року та листа №19209/9/26-15-13-03-10 від 31.05.2018 року, було виявлено вказані вище 2 платіжних доручення від 09.01.2018 року №МАВ2861749 на суму 2112,00 грн. та від 17.04.2018 року №МАВ4133129 на суму 2457,18 грн., сплачені ОСОБА_1.

При цьому, відповідачем також не заперечується, що у даних платіжних дорученнях замість ідентифікаційного коду, було вказано номер паспорту позивача, що, по суті, відповідає вимогам законодавства та не є порушенням п. 70.13 ст. 70 Податкового кодексу України, приписи якого наводить відповідач у додаткових поясненнях до адміністративного позову.

Натомість, зазначене свідчить про невиконання відповідачем покладених на нього обов'язків у відповідності до норм чинного законодавства України, наслідком чого мало місце некоректне відображення даних в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 та як похідне - винесення оскаржуваних вимог про сплату боргу.

Як підсумок, згідно наведеного в сукупності, вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27264-17 від 08.02.2018 року та №27264-17 від 04.05.2018 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду належними та допустимими доказами правомірність винесених ним вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27264-17 від 08.02.2018 року та №27264-17 від 04.05.2018 року, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27264-17 від 08.02.2018 року і №27264-17 від 04.05.2018 року.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2, адреса: 03148, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) судові витрати у сумі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Повний текст рішення складено 20.06.2018 року.