Справа № 804/2099/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2018 року Справа № 804/2099/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
23 березня 2018 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, в якому просив:
- визнати неправомірною бездіяльність відповідача у вигляді відмови ОСОБА_4 у задоволенні вимог щодо скасування наказу № 305 о/с від 25.11.2016 року та поновлення на роботі;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 25.11.2016 року № 305 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 з посади оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції;
- поновити ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції з 25.11.2016 року;
- зобовязати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- забезпечити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив атестаційну комісію. Згідно з рішенням комісії його рекомендовано звільнити через службову невідповідність. Позивач оскаржив дане рішення в суді. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили 14.02.2018 року, скасовано дане рішення комісії. У звязку зі скасуванням рішення комісії, 21.02.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України з заявою, в якій просив скасувати наказ Національної поліції України № 305 о/с від 25.11.2016 року в частині звільнення його з посади, поновити на посаді та здійснити перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак листом № Х-471 від 10.03.2018 року Департамент захисту економіки Національної поліції України відмовив позивачу у задоволенні заяви, мотивуючи це тим, що наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 305 о/с від 25.11.2016 року не був предметом розгляду Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/6982/16. З огляду на викладене, ОСОБА_4 вважає наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 305 о/с від 25.11.2016 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року поновлено позивачу строк на звернення з позовною заявою до адміністративного суду та відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
23 квітня 2018 року від Національної поліції України надійшло клопотання про заміну неналежної сторони по справі на належного відповідача - Департамент захисту економіки Національної поліції України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року було замінено неналежного відповідача у справі з Національної поліції України на належного відповідача Департамент захисту економіки Національної поліції України.
31 травня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому Департамент захисту економіки Національної поліції України проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування заперечень посилався на те, що наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 305 о/с від 25.11.2016 року є законним та обґрунтованим, оскільки центральною атестаційною комісію прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді. Вказаний висновок, на думку відповідача, є беззаперечною підставою для звільнення зі служби в поліції, оскільки відповідно до п. 28 IV Інструкції є обовязковим до виконання для керівників, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.
01 червня 2018 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якому позивач просить суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України у вигляді відмови ОСОБА_4 у задоволенні вимог щодо скасування наказу № 305 о/с від 25.11.2016 року та поновлення на роботі;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 25.11.2016 року № 305 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 з посади оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції;
- поновити ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції з 30.11.2016 року;
- зобовязати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- забезпечити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць.
В судовому засіданні призначеному на 12.06.2018 року, представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, розгляд справи просив здійснювати за відсутності представника Департаменту.
Відповідно до статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Національної поліції України від 11.11.2015 року року № 162 о/с По особовому складу ОСОБА_4 призначено на посаду оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області та присвоєно йому спеціальне звання капітан поліції.
Наказом Національної поліції України від 20.11.2015 № 210 о/с Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві відповідно до ст. 57 Закону та Інструкції, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність визначено провести центральною атестаційною комісією атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів, у тому числі Департаменту захисту економіки.
За наслідками проведеного атестування позивача, результати якого оформлені протоколом від 12.09.2016 року ОП № 15.00035286.0070336, Центральною атестаційною комісією № 2 апарату Національної поліції України зроблено висновок про невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді.
За результатами проведеної атестації та висновків складених атестаційною комісією, капітана поліції ОСОБА_4 оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції наказом № 305 о/с від 25.11.2016 року звільнено зі служби в поліції за статтею 77 частиною 1 пунктом 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 30.11.2017 року, про що міститься запис в трудовій книжці.
Позивач вважаючи вищезазначений наказ протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, звернувся за захистом свого порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон № 580).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
В силу статті 3 Закону № 580, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 17 Закону № 580 визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 580, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Частиною 1 ст. 57 Закону № 580 визначено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри.
В силу частини другої статті 57 Закону № 580, атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
Згідно пункту 11 розділу IV Інструкції № 1465, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.
У відповідності до п. 10 Розділу ІV № 1465, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.
Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
Згідно з пунктами 20-23 Розділу ІV Інструкції № 1465, усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.
Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного суду від 17.10.2017 року у справі № 804/6982/16, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 року, адміністративний позов ОСОБА_4 до Національної поліції України задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 12.09.2016 року щодо невідповідності старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції, капітана поліції ОСОБА_4.
Так, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/6982/16 набрала законної сили 14.02.2018 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За наведених обставин, зважаючи на те, що судовим рішенням скасовано рішення атестаційної комісії, яке слугувало підставою для видання наказу, що є предметом оскарження, суд дійшов висновку, що наказ № 305 о/с від 25.11.2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на службі на посаді, з якої його звільнено.
Слід зазначити, що відповідно до п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 днем звільнення вважається останній день роботи. Таким чином, оскільки позивач звільнений - 30.11.2016 року, відповідно до запису в трудовій книжці, то підлягає поновленню відповідно - 01.12.2016 року.
Також, листом Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.
Згідно частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Так, при вирішенні позовних вимог позивача про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку № 260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
До суду відповідачем надано довідку про доходи № 259 від 08.06.2018 року відповідно до якої розмір місячного грошового забезпечення ОСОБА_4 становить 8 988,39 грн., середньоденне грошове забезпечення 294,70 грн.
Із наданих суду документів встановлено, що період вимушеного прогулу становить з 01.12.2016 року по 12.06.2018 року, що складає 380 робочих днів.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за вказаний період у розмірі 111 986,00 грн. (380 днів (робочих) х 294,70 грн. = 111 986,00 грн.).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі чи є підстави допустити негайне виконання рішення.
За приписами п. 2, п. 3 ч.1 ст. 371 вказаного Кодексу, негайно виконуються рішення суду про примусове присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Виходячи з наведених вимог, слід допустити негайного виконання цього рішення в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у відповідності до вимог п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України у вигляді відмови ОСОБА_4 у задоволенні вимог щодо скасування наказу № 305 о/с від 25.11.2016 року та поновлення на роботі, суд не знайшов підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Так, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб'єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв'язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб'єкта владних повноважень будь-яких дій.
Оскільки відповідь від 10.03.2018 року № Х-471 все ж таки була надана відповідачем, то у суду відсутні правові підстави вважати такі дії відповідача бездіяльністю, при цьому належним та достатнім захистом прав позивача є скасування наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 25.11.2016 року № 305 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 з посади оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції та поновлення ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції.
З урахуванням викладеного, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241 - 246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 25.11.2016 року № 305 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 з посади оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції.
Поновити ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції з 01.12.2016 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1