Справа № 759/10001/17
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10001/17

пр. № 2-а/759/57/18

17 травня 2018 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі: Шелудько В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 06.06.2017 року у виконавчому провадженні № 53977088,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2017 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 06.06.2017 року у виконавчому провадженні № 53977088. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на протиправність постанови від 06.06.2017 року у виконавчому провадженні № 53977088, посилаючись на те, що оскаржувалну постанову відповідачем було прийнято в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 04.07.2017 року у справі відкрито провадження та справа призначено до судового розгляду на 05.02.2018 року

Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Відповідно до п.10 ч.1 Перехідних положень КАС України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу.

У зв'язку з чим, ухвалою суду від 19.02.2018 року, продовжено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

На момент розгляду справи до суду від відповідача не надходило відзиву на позов.

21.02.2018 року позивачем подано заяву про доручення доказів, а саме: докази сплати витрат за адвокатські послуги.

Суд, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.06.2017 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчуком К.Р. було прийнято оскаржувальну постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі постанови судді Святошинського районного суду м.Києва від 31.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зі стягненням штрафу (справа № 3/759/33/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що за даним виконавчим документом на підставі якого відкрито виконавче провадження, стягувачем є держава, тобто встановлено, що термін пред'явлення таких документів до виконання становить 3 місяці.

Постанова судді Святошинського районного суду м.Києва винесена 31.01.2017 року, набрала законної сили 13.02.2017 року, тобто до виконання мала бути пред'явлена до 14.05.2017 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується порушення строку відкриття виконавчого провадження. Окрім того, з постанови не можливо встановити дату якою постанова пред'явлена до виконання.

Таким чином судом встановлено, що державним виконавцем під час винесення оспорюваної постанови порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавче провадження відкрито після пропуску встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зважаючи на те, що позивачем не було надано суду укладеного договору та детального опису робіт (надання послуг) виконаних адвокатом із врахуванням граничних їх розмірів отлпти, суд приходить до висновку про відмову в задоволені в цій частині вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2-15, 9-22, 42, 44, 45, 46, 47, 72-76, 77, 79, 192, 193, 194, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 06.06.2017 року у виконавчому провадженні № 53977088,задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. КиєвіПилипчука Костянтина Ростиславовича при винесені постанови від 07.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження, за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП № 532977002 - неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. КиєвіПилипчука Костянтина Ростиславовича від 07.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження, за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП № 532977002.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києвіна користь ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) 647,00 грн. у відшкодування судових витрат у виді судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його (її) проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Ю.Миколаєць