Справа № 804/3914/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

49089 м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, (веб адреса сторінки на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://adm.dp.court.gov.ua)

15 червня 2018 року Справа № 804/3914/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6Ю вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6Ю вчинити певні дії та скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ ОСОБА_7 від 01.06.2016 р. №42/2 у відповідній частині.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 р. дану позовну заяву було залишено без руху з огляду на невідповідність зазначеної позовної заяви вимогам ст.160, 161 КАС України, та надано позивачу строк до 15 червня 2018 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

14.06.2018 р. повноважним представником позивачів, через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, було подано заяву про усунення недоліків від 14.06.2018 р. вх.№28939/18, зі змісту якої та з додатків до неї вбачається, що позивачі, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сплатили судовий збір за подачу позовної заяви від 31.05.2018 р. вх.№26062/18 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: №ПН 1924 від 14.06.2018 р. в сумі 704,80 грн.; №ПН 1918 від 14.06.2018 р. в сумі 704,80 грн.; №ПН 1889 від 14.06.2018 р. в сумі 704,80 грн.; №ПН 1901 в сумі 704,80 грн.; №ПН 1908 в сумі 704,80 грн.

При цьому, в поданій заяві про усунення недоліків від 14.06.2018 р. вх.№28939/18 зазначено, що позивачі, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовились від позовної вимоги, зазначеній в позовній заяві від 31.05.2018 р. №26062/18, про скасування наказу Тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівськи» від 01.06.2016 р. №42/2, в частині затвердження результатів перевірки правочинів та застосування наслідків нікчемності щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки даний наказ не має відношення до позивачів, та є внутрішнім документом Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівськи» й не може бут віднесеним до актів публічно-правового характеру.

На підставі вищезазначеного, повноважним представником позивачів було подано до суду уточнену позовну заяву від 14.06.2018 р., в якій позивачі просили суд: визнати протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6 щодо не включення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до переліку вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6Ю включити позивачів, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Банк Михайлівський за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивачів для внесення даних позивачів до Загального реєстру вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які отримують кошти в мажах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в ухвалі Верховного Суду від 31.01.2018 р. у справі №826/1476/15 (провадження №К/9901/3466/18) зазначається, що на розгляді Верховного Суду перебуває понад 2400 справ між фізичними особами та Уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування коштів, які були розміщені на рахунках фізичних осіб у збанкрутілих банках.

Предметом абсолютної більшості зазначених справ є застосування положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в даній справі - у редакції до 16.07.2015).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Вищим адміністративним судом України розглянуто по суті справи з подібними правовідносинами, зокрема: позивач - фізична особа, відповідач - Уповноважена особа Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», предмет спору - дії щодо визнання нікчемним правочину, укладеного між фізичною особою і банком в червні - липні 2014 року.

Так, у справах №826/1694/15 та №826/1173/15 Вищий адміністративний суд України погодився з позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову та визнав, що Уповноважена особа має право на визнання правочинів нікчемними на підставі положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у поєднанні з нормами Цивільного кодексу, які регулюють порядок визнання правочинів нікчемними.

У справах №826/99/15, №826/9598/15 Вищий адміністративний суд України став на сторону фізичних осіб та підтримав позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову. У зазначених випадках суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання нікчемними договорів, укладених між позивачами (фізичними особами) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Таким чином, на даний час відсутній єдиний правовий висновок Вищого адміністративного суду України щодо того, яким чином слід застосовувати зазначені норми ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Більше того, практика Вищого адміністративного суду України у зазначених правовідносинах не тільки не містить єдиного правового висновку, а і прямо суперечить одна одній.

Верховний суд України правового висновку щодо зазначених правовідносин не висловлював.

З огляду на відсутність єдиного правового висновку Вищого адміністративного суду України та Верховного суду України щодо зазначених правовідносин, суди першої та апеляційної інстанції на практиці теж по різному застосовують норми ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, варто зазначити, що окрім відсутності єдиного правового висновку щодо застосування норми ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», також важливим є питання застосування до зазначених правовідносин загальних норм Цивільного кодексу України щодо дійсності/недійсності правочинів.

У даній справі позивач, звертаючись до суду за захистом порушеного права, зазначав, що укладений нею з банком договір банківського вкладу відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а тому не може бути визнаний нікчемним.

Зазначену позицію підтримав Вищий адміністративний суд України у справах №826/99/15, №826/9598/15.

Поряд з цим, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у даному випадку є спеціальним.

У спірних правовідносинах зазначені нормативні акти потрібно застосовувати у сукупності, оскільки Цивільний кодекс України (ст. 215) критерієм нікчемності правочину визначає невідповідність його (правочину) закону, а не конкретно Цивільному кодексу України.

Також, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді зазначає про можливі порушення зазначеної норми у зв'язку з відмовою Уповноваженої особи включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Поряд з цим, задоволення даного та аналогічних позовів, на думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб може призвести до надмірних витрат Державного бюджету України, що полягатимуть у виплаті коштів вкладникам, які не мають права на гарантоване Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування.

Тобто, тягар відшкодування коштів окремій частині громадян (вкладникам збанкрутілих банків) будуть змушені нести усі платники податків.

Як задекларовано в ч. 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою цього Закону є, насамперед, захист прав і законних інтересів вкладників банків.

У той же час, недопустимим є використання суб'єктами господарювання певних правових прогалин зазначеного Закону задля отримання власної вигоди, яка не узгоджується з цілями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Підсумовуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді зазначає, що наведені правовідносини містять наступні важливі аспекти:

а) відсутність єдиного правового висновку Вищого адміністративного суду України та Верховного суду України щодо застосування норми ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

б) наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

в) велика кількість подібних справ, які перебувають на розгляді адміністративних судів України;

г) необхідність досягнення в кінцевому випадку мети Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: захистити права і законні інтереси вкладників банків.

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді вважає, що зазначені правовідносини містять виключну правову проблему. А відтак, очевидною є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики за даною категорією справ.

На підставі викладеного, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи №826/1476/15 (К/9901/3466/18) на розгляд ОСОБА_8 Верховного Суду.

Зазначеною ухвалою Верховного Суду від 31.01.2018 р. у справі №826/1476/15 (провадження К/9901/3466/18, ухвалено справу №826/1476/15 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 передати на розгляд ОСОБА_8 Верховного Суду.

У звязку з тим, що предметом спору у даній справі є визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6Ю вчинити певні дії, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №804/3914/18 до ухвалення судового рішення ОСОБА_8 Палатою Верховного Суду у справі №826/1476/15.

Відповідно до ч.4 ст.236 КАС України, про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

Відтак, враховуючи викладене, керуючись ст.ст. ст. ст. 160, 165, 236 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження в адміністративній справі № 804/3914/18.

Зупинити провадження у справі №804/3914/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6Ю вчинити певні дії, до ухвалення судового рішення ОСОБА_8 Палатою Верховного Суду у справі №826/1476/15.

Ухвала набирає законної сили негайно відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_9