Справа № 140/765/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 140/765/18

Головуючий у 1-й інстанції: Царапора О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Кузьмишина В.М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2018 року (місце складання м. Немирів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету Немирівської міської ради від 13.03.2018,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету Немирівської міської ради від 13.03.2018.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2018 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при залишенні позовної заяви без руху судом першої інстанції не було зазначено ні способу, ні строку на усунення недоліків і фактично ухвала про повернення позовної заяви прийнята з огляду на те, що позивачем долучено належним чином засвідчені копії письмових доказів при подачі заяви на усунення недоліків позовної заяви, а не при подачі первісної позовної заяви.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 304 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 312 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2018 року залишено позовну заяву без руху, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів сплати судового збору або не долучив доказів звільнення від сплати судового збору, не зазначив наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України), не вказав відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6 ч. 5 ст.160 КАС України) та не надіслав іншим учасника справи копії доказів, що додані до позовної заяви (ч. 9 ст. 79 КАС України).

10 квітня 2018 року до суду першої інстанції надійшла заява від ОСОБА_2 на виконання ухвали суду від 26.03.2018.

При прийнятті оскаржуваної ухвали від 10 квітня 2018 року, якою позовну заяву ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету Немирівської міської ради від 13.03.2018 повернуто позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунуті позивачем не в повному обсязі, а відтак наявні підстави для застосування положень п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями п.п. 6, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Відповідно до ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

За приписами ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За приписами п. 1 ч. 4 даної статті позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 вказав, що звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП, оскільки оскаржує винесену відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, копію якої додано до позовної заяви.

Разом з цим, судом першої інстанції вказано про те, що жодних доказів на підтвердження обставин звільнення від сплати судового збору у позові не викладено і норми ч. 4 ст. 288 КпАП України, визначають, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, в той час як КАС України передбачає сплату позивачем судового збору, а не державного мита. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн. за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем.

Колегія суддів зазначає, що у заяві на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_2 як на підставу для звільнення від сплати судового збору також додатково послався на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 31.01.2017 по справі №298/1232/15-а, відповідно до якої у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2-4 Закону № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору. КпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивач належним чином підтвердив наявність у нього пільг зі сплати судового збору.

Крім того, на усунення недоліків позовної заяви в частині наведення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6 ч. 5 ст.160 КАС України), ОСОБА_2 чітко вказав, що відповідний спір не підлягає обов'язковому досудовому регулюванню у визначеному законом порядку, а відтак колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в цій частині є безпідставними і позивач не зобов'язаний був їх виконувати.

Щодо доводів апелянта про усунення недоліків позовної заява при поданні належним чином засвідчених копій письмових доказів, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції прийшов до висновку, що з оглянутих матеріалів заяви на виконання ухвали суду від 26.03.2018 усі додані позивачем письмові докази до заяви від 10.04.2018 засвідчені належним чином, однак згідно вимог закону належними доказами вважаються докази, які надані позивачем до позову, а тому позивач повинен був викласти свої позиції щодо усунення недоліків у позові, який викласти у новій редакції та додати до позову всі наявні в нього належним чином завірені письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги відповідно до кількості учасників справи, або ж виконати вимоги ухвали судді від 26.03.2018 у первісному позові.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що наведений вище спосіб усунення недоліків позовної заяви, в порушення вимог ч. 2 ст. 169 КАС України, не був наведений судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а відтак судом першої інстанції прийнято протиправне рішення стосовно невиконання ОСОБА_2 вимог даної ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки апелянтом в повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, то висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для повернення позовної заяви у зв'язку із не викладенням позовної заяви у новій редакції із доданням до позову належним чином завірених письмових доказів, є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому з метою забезпечення права позивача на доступ до суду є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету Немирівської міської ради від 13.03.2018 скасувати.

Справу направити до Немирівського районного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4