Справа № 408/3096/17-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа №408/3096/17-а

провадження №К/9901/5399/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 17.08.2017 (головуючий суддя Соболєв Є.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф.) у справі № 408/3096/17 за позовом ОСОБА_2 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Біловодського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, в якому просила: визнати протиправними та дискримінаційними дії Біловодського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо припинення виплати пенсії за віком; зобов'язати Біловодське управління пенсійного фонду Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість.

2. Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 17.08.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 позов задоволено у повному обсязі.

3. У поданій касаційній скарзі до Біловодське об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1.

5. Позивач перебуває на обліку відповідача з січня 2015 року.

6. 01.04.2017 їй припинено виплату пенсію на підставі інформації Держприкордонслужби у зв'язку з тривалою відсутністю за місцем проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи.

7. Виплата пенсії позивачу припинена з метою перевірки достовірності відомостей у поданих позивачем документах відповідно до п.п. 4 і 5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, де передбачається, що соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, передбачених ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Минфіну, національної поліції, ДМС та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

8. Вважаючи дії відповідача щодо невиплати їй пенсії незаконним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснюючи нарахування та виплату належної ОСОБА_2 пенсії фактично обмежує її конституційне право на соціальне забезпечення. Судом першої інстанції зазначено, що підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач, суперечать ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої виплата пенсії може припинятися виключно з підстав, встановлених законом.

10. На думку суду апеляційної інстанції, в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Відповідач у своїй касаційній скарзі звертає увагу, що судами попередніх інстанцій невірно застосовано норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та ряду постанов Кабінету Міністрів України.

12. На переконання Пенсійного органу, оскільки дія довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи призупинена, відсутні підстави для виплати їй пенсії.

V. ОЦІНКА СУДУ

13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

14. Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

15. Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

16. Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) за результатом розгляду аналогічного спору (припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

17. Колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку Верховного Суду.

18. У справі, що розглядається, суди встановили, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.

19. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав. При цьому, слід підкреслити пріоритетність застосування положень ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

20. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

21. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

22. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 345, 350 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області залишити без задоволення, а постанову Біловодського районного суду Луганської області від 17.08.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі № 408/3096/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб