Справа № 805/12409/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2018 року

Київ

справа №805/12409/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4598/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року (судді: Гаврищук Т.Г. (головуючий), Білак С.В., Сухарьок М.Г.) у справі № 805/12409/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними дій щодо формування висновків в акті про результати документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «АТМ» та з ТОВ «Матадор» від 17.07.2013; визнання протиправними дій щодо корегування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в автоматизованій системі «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА» на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «АТМ» та з ТОВ «Матадор» від 17.07.2013; зобов'язання відновити показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в автоматизованій системі «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА», що були відкориговані на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «АТМ» та з ТОВ «Матадор» від 17.07.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначив про те, що висновки контролюючого органу здійсненні без дослідження первинних бухгалтерських документів та податкового обліку, тому факти, викладені в акті перевірки, не можуть бути належними доказами наявності порушень позивачем вимог податкового законодавства та не можуть бути підставою для здійснення коригування податкових показників підприємства без прийняття відповідного рішення контролюючого органу за результатами перевірки.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії контролюючого органу протиправними щодо корегування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в автоматизованій системі «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА» на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «АТМ» та з ТОВ «Матадор» від 17 липня 2013 року №213/17-213-3-. Зобов'язано відповідача відновити показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в автоматизованій системі «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА», що були відкориговані на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «АТМ» та з ТОВ «Матадор» від 17 липня 2013 року №213/17-213-3-. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 11,47 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, скасовано рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд апеляційної інстанції виходив з того, що оспорювані дії контролюючого органу, по суті, є лише збиранням податкової інформації з подальшим її відображенням в інформаційних базах. Зазначені дії не впливають на права та інтереси позивача, не створюють для нього додаткових обов'язків та не визначають його правову поведінку. Рішення про визначення позивачеві суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, відповідачем не приймалось та будь-яких коригувань податкової звітності позивача на підставі акту від 17 липня 2013 року № 213/17-213-3- відповідачем не здійснювалось.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У доводах касаційної скарги позивач посилається на неповне встановлення обставин справи зважаючи на те, що за результатами перевірки, відповідачем не приймалось податкове повідомлення-рішення, однак було здійснено коригування показників податкових зобов'язань.

Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «АТМ» за жовтень 2012 року, ТОВ «Матадор» за грудень 2011 року, січень 2012 року, лютий 2012 року, березень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року, за наслідками якої складено акт від 17 липня 2013 року №213/17-213-3-, який підписаний позивачем без заперечень.

Податкове повідомлення-рішення за наслідками проведеної перевірки податковим органом не приймалось.

Інформація, яка була отримана під час проведення перевірки, відповідачем була внесена до інформаційної системи "Податковий блок", розділ «Детальна інформація по декларації», що засвідчується відповідними витягами.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України.

Згідно із статтею 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2 статті 74 Податкового кодексу України.

Відтак, інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників органів доходів і зборів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до баз даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника.

За таких обставин дії контролюючого органу щодо внесення до баз даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків зі збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі собою не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення про визначення позивачеві суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, відповідачем не приймалось. Будь-яких коригувань податкової звітності позивача на підставі акту від 17 липня 2013 року №213/17-213-3- відповідачем не здійснювалось, про що свідчить наявна у матеріалах справи роздруківка з особового рахунку позивача з податку на додану вартість та податку на прибуток.

З огляду на викладене та відсутність доказів визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення відповідного податкового контролю, підстави для виключення з інформаційної системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту інформації, внесеної на підставі акта перевірки від 17 липня 2013 року відсутні, оскільки внесення такої інформації до баз даних не зумовлює для платника податків будь-яких юридичних наслідків та не порушує права позивача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року у справі № 805/12409/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду