Справа № 815/998/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/998/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

при секретарі - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 06-дв від 12.02.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваним наказом її безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Підставою для дисциплінарного стягнення слугувала доповідна записка, а не клопотання, що передбачено ст.63 Закону України «Про державну службу», начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_16. щодо ситуації, яка склалася між працівниками відділу та в.о. начальника відділу ОСОБА_3 У доповідній записці відсутня інформація про порушення Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування та інформація про осіб, відносно яких необхідно здійснити дисциплінарне провадження. З доповідною запискою позивача було ознайомлено 30.01.2018 і в цей же день запропоновано ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи 31.01.2018 о 09:00 год. В свою чергу, засідання дисциплінарної комісії було заплановано на 31.01.2018 о 10:00 год., у зв'язку із чим позивач подала клопотання про перенесення засідання та зауваження до формування дисциплінарної справи. Однак, всупереч законодавству, 31.01.2018 о 11:30 год. відбулося засідання дисциплінарної комісії, на якому позивач наголосила на своєму клопотанні. Однак в подальшому при ознайомленні із дисциплінарною справою виявила лист голови дисциплінарної комісії ОСОБА_4 проте, що нею клопотання було отримано 31.01.2018 о 13:00 год. Дисциплінарним проступком комісія вважає написання доповідної записки від 11.12.2017 № 24168/11-25, що на думку дисциплінарної комісії є порушенням п.2 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» (порушення правил етичної поведінки державних службовців). Однак позивач зазначає, що написання доповідної записки переслідувало мету привернути увагу безпосереднього керівника на проблеми, які склалися у колективі щодо провокування конфліктів. Також при обранні дисциплінарного стягнення комісією не взято до уваги пом'якшуючі обставини - відсутність дисциплінарних стягнень та високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень тощо.

Ухвалою судді Стефанова С.О. від 15.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження; призначено перше засідання на 10.04.2018 о 10:00 год.

05.04.2018 (вх. ЕП/1976/18) та 18.04.2018 (вх. № 10610/18) до суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити. Зокрема, Дисциплінарною комісією були досліджені обставини звернення 5 співробітників Відділу і за результатами аналізу документів та наданих пояснень комісія дійшла до обґрунтованого висновку про порушення правил етичної поведінки державних службовців. Прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 було необхідною дією, яка викликана з вчинених порушень та письмових пояснень ОСОБА_1, з яких не має усвідомлення чи визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку, який привів до порушення нормальної роботи та трудової дисципліни у відділі, негативно вплинув на ділову репутацію іншого працівника органів юстиції, а також держави в цілому. Притягнення до дисциплінарної відповідальності обґрунтовано попередженням подальших порушень діючого законодавства України, забезпечення службової дисципліни.

Ухвалою судді Стефанова С.О. від 10.04.2018 вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 26.04.2018 о 12:00 год.

Ухвалою суду від 26.04.2018 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Стефанова С.О. по справі № 815/998/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 06-дв від 12.02.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.».

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.04.2018 головуючим у справі визначено суддю Завальнюка І.В.

Ухвалою судді Завальнюка І.В. від 02.05.2018 справу № 815/998/18 прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 24.05.2018 о 10:00 год.

03.05.2018 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив (т.ІІ, а.с. 167-177).

У підготовчому засіданні, призначеному на 24.05.2018 о 10:00 год., оголошено перерву для надання заперечень та диску на 07.06.2018 о 12:00 год.

04.06.2018 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву (т.ІІ, а.с. 189-195).

Ухвалою судді від 11.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.06.2018 о 10:00 год.

Позивач до суду не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Згідно наданого до суду клопотання, розгляд справи просила здійснити без її участі, позов просила задовольнити.

До суду з'явився представник відповідача, який позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймала посаду головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародного співробітництва управління юстиції на підставі наказу від 19.01.2017 № 39-к.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 06-дв від 12.02.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» ОСОБА_1 за порушень правил етичної поведінки притягнуто до дисциплінарної відповідальності та засновано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначений наказ необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення у зв'язку з наступним.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в оскаржуваному наказі зазначено подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ГТУЮ в Одеській області від 09.02.2018 № 2660/04-36, дисциплінарна справа ОСОБА_1, акт про ненадання письмового пояснення від 12.02.2018.

Зі змісту подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ГТУЮ в Одеській області від 09.02.2018 № 2660/04-36 вбачається, що в рамках дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 проведено службове розслідування відповідно до наказу ГТУЮ від 29.01.2018 № 124-к «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1.».

Управління персоналу ГТУЮ листом від 30.01.2018 № 04-36 поінформувало Дисциплінарну комісію, що ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувалася та надало копію Посадової інструкції головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області, затверджену начальником ГТУЮ 02.09.2016 та з якою ОСОБА_1 ознайомлена 23.01.2017.

Відділом організаційної роботи, документування та контролю ГТУЮ надано копію наказу ГТУЮ від 02.07.2016 № 349/03-06 «Про затвердження Положення про відділ судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області» (далі - Положення).

Відділом ГТУЮ надано до Дисциплінарної комісії: характеристику на ОСОБА_1 від 30.01.2018; інформаційну довідку з викладенням обставин, зазначених у доповідній записці працівників Відділу ГТУЮ від 11.12.2017 № 24168/11-25, стосовно ОСОБА_1 від 30.01.2018; начальника Відділу ГТУЮ ОСОБА_16.; пояснювальну безпосереднього начальника ОСОБА_1; доповідну записку Відділу від 31.01.2018 № 04-36.

ОСОБА_1 надала пояснення від 05.02.2018 № 2284/04-36. На засіданні Дисциплінарної комісії, що відбулось 31.01.2018, ОСОБА_1 надала усні пояснення щодо обставин, зазначених у доповідній записці Відділу ГТУЮ від 11.12.2017 № 24168/11-25.

Сектором з питань запобігання і виявлення корупції ГТУЮ надано доповідну записку щодо можливої наявності в діях ОСОБА_1 ознак корупційного правопорушення від 08.02.2018.

Також Дисциплінарною комісією отримано пояснення спеціалістів Відділу ГТУЮ щодо доповідної записки Відділу ГТУЮ від 11.12.2017 №24168/11-25, які не підписували вищезазначену доповідну записку колективу Відділу, а саме: ОСОБА_5 від 05.02.2018 № 2240/04-36, ОСОБА_6 від 05.02.2018 № 2241/04-36., ОСОБА_7 від 05.02.2018 № 2242/04-36 та ОСОБА_8 від 05.02.2018 № 2244/04-36, відповідно до зазначених пояснень, інформація яка міститься в доповідній записці спеціалістів Відділу ГТУЮ не відповідає дійсності та нічим не обґрунтована.

У поясненнях працівника Відділу ГТУЮ - ОСОБА_9 від 30.01.2018 № 1884/04-36 зазначено, що на його адресу неодноразово надходили пропозиції від ОСОБА_1 - головного спеціаліста Відділу звернутись з колективним листом до начальника ГТУЮ щодо конфліктності ОСОБА_3 Так, 11.12.2017 отримав пропозицію від ОСОБА_1 звернутись в письмовій формі, без реєстрації до начальника Відділу ГТУЮ.

На підтвердження наданих пояснень від 30.01.2018 № 1884/04-36 щодо отримання вищезазначених пропозицій від ОСОБА_1, ОСОБА_9 клопотанням від 01.02.2018 № 2033/04-36 попросив долучити до матеріалів дисциплінарної справи роздруківку отриманого смс-повідомлення від ОСОБА_1 з пропозицією звернутись більшістю колективу в письмовій формі до начальника ГТУЮ. Відповідно до зазначеної роздруківки ОСОБА_1 пропонує звернутись більшістю колективу в письмовій формі до начальника ГТУЮ стосовно ОСОБА_3, поки не закінчився випробувальний термін, потім буде важче.

За результатами вивчення отриманих документів та пояснень на засіданні 09.02.2018 члени Дисциплінарної комісії виходили з наступного.

Спеціалісти Відділу ГТУЮ а саме: ОСОБА_10 (ОСОБА_11.), ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_13 склали та підписали доповідну записку від 11.12.2017 № 24168/11-25.

У вказаній доповідній записці зазначаються дії заступника начальника Відділу ГТУЮ ОСОБА_3, які спеціалісти, що підписали відповідну доповідну записку, визнають некоректними та непрофесійними.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 від 05.02.2018 № 2284/04-36 під час перебування на посаді заступника начальника Відділу ГТУЮ та виконуючи обов'язки начальника Відділу ГТУЮ (на час відпустки ОСОБА_16.) ОСОБА_3 провокувала постійні конфлікти в колективі, здійснювала психологічний тиск на працівників Відділу, зловживаючи своїм службовим становищем.

Після виходу начальника Відділу ОСОБА_16. з відпустки 07.12.2017 було проведено збори всього Відділу, на яких всі співробітники Відділу висловили свої думки та пропозиції стосовно ситуації, яка склалась в колективі. Наступного дня до відома співробітників Відділу було доведено, що для вирішення проблеми необхідно письмово повідомити про це керівництво.

Вищезазначені дії щодо складання та подання доповідної записки працівниками Відділу ГТУЮ від 11.12.2017 № 24168/11-25 визнано членами Дисциплінарної комісії порушенням пункту 2 розділу VI Загальних правил етичної поведінки.

У поданні відзначено про відсутності фактів, що підтверджують некоректну поведінку посадової особи, складання доповідної записки працівниками Відділу ГТУЮ є порушенням основних обов'язків державного службовця, визначених у статті 8 Закону.

Крім того, членами Дисциплінарної комісії взято до уваги те, що ОСОБА_1 є другим за результатом конкурсу кандидатом на зайняття посади заступника начальника Відділу ГТУЮ (переможцем конкурсу є ОСОБА_3.), з метою перевірки зазначеної інформації членами Дисциплінарної комісії було вирішено витребувати від управління персоналу ГТУЮ інформацію про другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття посади заступника начальника Відділу ГТУЮ.

Відповідно до протоколу конкурсної комісії ГТУЮ від 19.05.2017 № 8 ОСОБА_3 - кандидата на заміщення вакантної посади заступника начальника Відділу ГТУЮ (за строковим трудовим договором) було визначено переможцем.

Наказом ГТУЮ від 06.06.2017 № 770-к «Про призначення ОСОБА_3.» ОСОБА_3 було призначено на посаду заступника начальника Відділу ГТУЮ (за строковим трудовим договором), із строком випробування шість місяців.

Наказами ГТУЮ від 06.12.2017 № 1811-к та від 09.01.2018 № 22-к, у зв'язку з перебуванням на лікарняному та у відпустках ОСОБА_3 було продовжено строк випробування до 09 та 20 січня 2018 року відповідно.

На думку членів Дисциплінарної комісії вищевикладена інформація може свідчити про наявність приватного інтересу у ОСОБА_1 - головного спеціаліста Відділу ГТУЮ, а саме: зайняття посади заступника начальника Відділу ГТУЮ та суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, що вплинуло на вчинення дій під час виконання своїх повноважень.

За результатами проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 - головного спеціаліста Відділу ГТУЮ, членами Дисциплінарної комісії зроблено висновок, що: 1) в діях ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, визначеного у пункті 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: порушення правил етичної поведінки державних службовців; 2) необхідно звернутись до відповідного правоохоронного органу для встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 приватного інтересу під час виконання своїх повноважень.

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи і службового розслідування стосовно ОСОБА_1 та її особистих пояснень, членами Дисциплінарної комісії на засіданні, що відбулось 09.02.2018, вирішено надати пропозицію щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, визначеного ч.4 ст.66 Закону України «Про державну службу», за скоєння дисциплінарного проступку, передбаченого п.2 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», зокрема порушення правил етичної поведінки державних службовців.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закону України «Про державну службу».

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ст. 8 Закону державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

"Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, а й моральну відповідальність за їх виконання.

Згідно з ст. 61 Закону службова дисципліна забезпечується шляхом:

1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку;

2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України;

3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців;

4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону державний службовець зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.63 Закону керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

З метою забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби зобов'язаний:

1) створювати умови для виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків і підвищення ними професійної компетентності та вимагати належного виконання посадових обов'язків;

2) здійснювати контроль за виконанням державними службовцями посадових обов'язків;

3) під час виконання посадових обов'язків керуватися публічними інтересами, суворо дотримуватися і забезпечувати дотримання Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів, чітко формулювати накази (розпорядження) та доручення, перевіряти точність і своєчасність їх виконання;

4) забезпечувати виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків, у тому числі шляхом застосування дисциплінарних стягнень;

5) належним чином організовувати роботу державних службовців, забезпечувати ефективне виконання завдань, що поставлені перед державним органом;

6) виховувати у державних службовців сумлінне ставлення до служби, бережливе ставлення до державного майна, підтримувати їхню ініціативу, а також вживати заходів для додержання ними правил етичної поведінки;

7) забезпечувати прозорість та об'єктивність під час оцінювання результатів службової діяльності державних службовців;

8) організовувати проведення з державними службовцями профілактичних заходів щодо запобігання вчиненню ними дисциплінарних проступків, виявляти та своєчасно припиняти їх вчинення.

Безпосередній керівник державного службовця має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.65 Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

За обставин справи, в результаті проведеного дисциплінарного провадження членами комісії встановлено порушення ОСОБА_1 правил етичної поведінки державних службовців, що є дисциплінарним проступком згідно з п.2 ч.2 ст.65 Закону.

Таким порушенням визнано складання та подання на ім'я начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_16. доповідної записи за підписом співробітників цього відділу ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13

У доповідній записці заявники зазначили, що колектив відділу вважає, що займаючи посаду заступника начальника Відділу та в період виконання обов'язків начальника Відділу ОСОБА_3 вела себе некоректно та непрофесійно, провокувала постійні конфлікти в колективі, здійснювала психологічний тиск на працівників Відділу, зловживала службовим становищем та безпідставно перекладала свої обов'язки на підлеглих.

Відзначено, що ОСОБА_3 систематично провокує конфлікти з працівниками, під час яких дозволяє собі підвищувати голос, принижує особисті якості, честь та гідність колег, не вміє контролювати емоції, розкидає предмети побуту, здійснює галас у кабінеті, чим дестабілізує обстановку в колективі та доводить працівників до нервового зриву.

Звернуто увагу на те, що ОСОБА_3 постійно, зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно перекладає виконання своїх обов'язків на працівників Відділу, а саме: змушує йти на судові засідання по судовим справам, які знаходяться у неї в провадженні, при цьому перебуває у Відділу та не має інших невідкладних завдань; в силу відсутності знань у сфері міжнародного співробітництва відмовляється консультувати громадян, перекладаючи це на працівників Відділу; нехтує заздалегідь прийнятими начальником рішеннями та діє на свій власний розсуд.

У доповідній записці наведені приклади недоліків в роботі та конкретних претензій заявників до ОСОБА_3 Так, зазначено, що ОСОБА_3 навмисно затримувала візування підлеглим відпрацьованих документів; майже всі папери відправлялися в останній день визначеного строку, не зважаючи на те, що працівники вчасно виконували свою роботу; рідко перебуває в кабінеті, через що для надання телефонної відповіді громадянам працівники змушені розшукувати її по всій будівлі ГТУЮ в Одеській області.

Зазначено про висловлювання ОСОБА_3 погроз у притягненні працівників до дисциплінарної відповідальності.

Викладене у доповідній записці заявники просили врахувати при прийнятті рішення про затвердження на посаді заступника начальника ОСОБА_3

Отримавши означену доповідну записку, начальник Відділу ОСОБА_16. склала доповідну записку на ім'я в.о. начальника ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_15, направивши останньому доповідну записку співробітників відділу до відома та прийняття заходів реагування.

На підставі отриманої доповідної записки від 24.01.2018 № 1504/04-32 в.о. начальника ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_15 видав низку наказів, в т.ч. наказ від 24.01.2018 № 96-к, яким доручив Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ ГТУЮ в Одеській області здійснити дисциплінарні провадження відносно співробітників Відділу, які звернулися із вищевказаною доповідною запискою, в т.ч. й щодо ОСОБА_1

Вирішуючи спір, суд враховує приписи ч.1 ст.63 Закону № 889, відповідно до якої керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

Отже, отримавши доповідну записку про порушення ОСОБА_3 правил етичної поведінки, керівник Управління був зобов'язаний ініціювати дисциплінарне провадження, в першу чергу, відносно особи, про яку надано відомості, що остання вчинила дисциплінарний проступок.

Натомість, керівником Управління були призначені відповідні дисциплінарні провадження відносно осіб-заявників.

Суд зауважує, що такі «похідні дисциплінарні провадження» мали б підстави для призначення у разі, якби за результатами проведеного розслідування за фактом звернення працівників Відділу було б встановлено щонайменше їх необґрунтованість та очевидний характер наклепу. При цьому таким рішенням обов'язково мало б передувати ретельне та прискіпливе дослідження викладених у зверненні фактів.

Про існування дійсної конфліктної ситуації у Відділі також свідчить інформаційна довідка за підписом начальника Відділу ОСОБА_16., в якій вона пояснила, що дійсно періодично між деякими працівниками та заступником начальника відділу ОСОБА_3 виникали непорозуміння та конфліктні ситуації, які вирішувалися шляхом переговорів після нагадування нею всім працівникам про необхідність неухильно дотримуватися правил етичної поведінки. З цього приводу неодноразово проводилися наради і після однієї з таких нарад нею ж і була отримана доповідна записка п'ятьох співробітників Відділу.

Втім, за правовою позицією відповідача, сам факт складання, підписання та подання означеної доповідної записки утворює склад дисциплінарного проступку - порушення етики державних службовців, у світлі всієї справи, включно зі змістом висловлювань заявника та контекстом, у якому їх було вжито.

В основу такого тлумачення вчинку, який оцінювався Дисциплінарною комісією, відповідач покладає те, що звернення є необґрунтованим, оскільки на підтвердження викладених у доповідній записці підстав заявниками не було додано фото- та відео- доказів. Так, викладені у зверненні випадки, зокрема посилання на непрофесійність, на переконання представника відповідача, підлягали доведенню відповідними документальними, фото- та відео- доказами, яких подано не було.

Суд зазначає, що відповідні обставини підлягали доведенню у дисциплінарному провадженні, порушеному для виявлення цих фактів, тобто відносно ОСОБА_3 При цьому доказова база не обмежується лише фото- та відео- доказами, які є певною мірю казуальними засобами доведення, збір яких може бути обмежено приписами цивільного законодавства. Також Дисциплінарна комісія не була позбавлена можливості перевірити результати роботи ОСОБА_3, зокрема якість створених нею в процесі службової діяльності документів, результати роботи із громадянами, присутність в судових процесах по власних справах тощо - тобто по суті фактів, які були викладені в службовій записці п'ятьох співробітників Відділу.

Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 затверджені Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які є узагальненням стандартів етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, якими вони зобов'язані керуватися під час виконання своїх посадових обов'язків.

Ці Загальні правила ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, у сфері запобігання корупції і спрямовані на зміцнення авторитету державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, репутації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, а також на забезпечення інформування громадян про норми поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування стосовно них.

У поданні Дисциплінарної комісії, серед іншого, наведено п.5 розд.ІІ Загальних правил, тобто подання співробітниками відділу розглядуваної доповідної записки, розцінено як порушення означеного пункту правил.

Пунктом 5 розділу ІІ Загальних правил передбачено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов'язків зобов'язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об'єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.

Викладені у доповідній записці співробітників Відділу обставини свідчать про існування між заявниками та ОСОБА_3 певного конфлікту, заходи по запобіганню якого вичерпано, що й слугувало підставою для такого звернення. При цьому в зверненні наведено конкретні порушення з боку ОСОБА_3 Загальних правил, зокрема, допущення підвищених інтонацій, прояви свавілля тощо.

Пункт 6 ч.2 ст.63 Закону покладає на керівника обов'язок виховувати у державних службовців сумлінне ставлення до служби, бережливе ставлення до державного майна, підтримувати їхню ініціативу, а також вживати заходів для додержання ними правил етичної поведінки.

Пунктом 8 цієї ж норми визначено обов'язок керівника організовувати проведення з державними службовцями профілактичних заходів щодо запобігання вчиненню ними дисциплінарних проступків, виявляти та своєчасно припиняти їх вчинення.

Втім, за обставин справи, проявлена ініціатива співробітників Відділу задля припинення конфлікту у стосунках, скерована до керівника, була розтлумачена керівництвом та Дисциплінарною комісією як дисциплінарний проступок, який, як зазначає відповідач у відзиві, привів до порушення нормальної роботи та трудової дисципліни у відділі, негативно вплинув на ділову репутацію іншого працівника органу, держави в цілому. При цьому документальних, фото- та відео- доказів цього представник відповідача, який вважає, що доведення має ґрунтуватись на тлі цих засобів доказування, не надає.

Так, в судовому засіданні 24.05.2018 судом було витребувано від відповідача диск із аудиозаписом засідання Дисциплінарної комісії, який на думку позивача свідчив про упереджене ставлення до неї та зневажливий характер звернень до неї. Однак на момент вирішення спору відповідачем зазначеного диску до суду надано не було, - без пояснення причин такого ненадання.

Вирішуючи спір, суд враховує, що звернення співробітників Відділу носило суто формальних характер (адже в зверненні висловлено прохання взяти до уваги викладені факти, а не висунуто вимогу притягнути до відповідальності колегу) та було адресовано безпосередньому керівнику, тобто мало непублічний характер. Відтак, доводи представника відповідача про негативний вплив на орган юстиції та державу позбавлені будь-якого сенсу, так як дисциплінарне провадження не мало висвітлення, а здійснювалося в межах державного органу.

Суд не оминає увагою той факт, що спір стосується саме конфлікту, який утворився між колегами відділу, та вирішення якого в першу чергу є обов'язком його керівника. Однак за встановлених судом обставин, суб'єкти звернення були піддані дисциплінарним провадженням за сам факт такого звернення, без попереднього його розглядові по суті за встановленою процедурою.

При цьому на увагу заслуговує той факт, що наказами в.о. начальника управління від 02.02.2018 № 163-к, від 12.02.2018 № 192-к закриті дисциплінарні провадження стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_13

В судовому засіданні представник відповідача пояснив це тим, що зазначені особи «відмовились» від своїх підписів на службовій записці під час дисциплінарних проваджень.

Суд зауважує, що суб'єкт владних повноважень продемонстрував безсистемний та вибірковий підхід в питаннях оцінки одного й того самого вчинку різними особами та кваліфікуванні його як дисциплінарного проступку. Адже достатньою підставою для дисциплінарних проваджень начальником відділу було визначено сам факт складання, підписання та подання службової записки 5 співробітниками Відділу, який не може бути нівельований подальшою відмовою підписантів.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що звернення п'ятьох співробітників Відділу переслідувало мету подальшого зайняття ОСОБА_1 посади заступника начальника відділу як кандидата, що посів друге місце за результатами конкурсу.

Зазначені аргументи базуються виключно на припущенні та не доведені жодним належним та допустимим доказом. Сам факт прийняття позивачем участі у конкурсі не може бути самостійною підставою для інкримінування використання позивачем ймовірного конфлікту у Відділі як неправомірного засобу зайняття посади. При цьому звернення було підписано ще чотирма іншими співробітниками Відділу, що позбавляє дане припущення вагової аргументації, оскільки інші підписанти доповідної записки такої мети переслідувати не могли, і представник відповідача не наполягає на їх упередженості та заінтересованості в цьому аспекті. Представник відповідача лише наголошує, що ОСОБА_1 була ініціатором цього звернення, проте не стверджує, що інші заявники вчиняли власні дії під примусом, впливом або були заінтересовані в досягненні ствреджуваної мети щодо зайняття позивачем посади.

Не доводить цього також і роздруківка смс-повідомлення, зі змісту якої вбачається, що позивач дійсно мала намір звернутися із відповідним зверненням до керівництва 02.11.2017. Аналіз тексту цього повідомлення не свідчить на користь штучного та безпідставного звернення, на чому наполягає представник відповідача, а свідчить про небажання позивача зайняття ОСОБА_3 посади заступника начальника відділу за результатами випробувального терміну, що цілком узгоджується із стверджуваним конфліктом у Відділі.

Відповідач, висловлюючи правову позицію, не дотримується балансу між правом заявника на звернення із пропозицією та власною оцінкою певних обставин - з одного боку, та меж допустимих висловлювань, які б можна було кваліфікувати як наклеп та псування репутації, що засновані на неправдоподібних звинуваченнях. Адже фактичної перевірки відносно викладених у зверненні обставин в належній для цього формі - дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_3 проведено не було, а потрібні встановлення фактів мали місце під час дисциплінарних проваджень щодо співробітників Відділу, які звернулися із службовою запискою.

Пояснення інших співробітників Відділу, які характеризують ОСОБА_3 з позитивного боку та визначають викладені у розглядуваній службові записці обставини як такі, що не відповідають дійсності, в даному випадку значення не мають, оскільки підтверджують лише те, що з іншими працівниками ОСОБА_3 конфлікту не має. Тобто за обставин справи, лише 5 співробітників Відділу мали конфлікт із ОСОБА_3, і саме ці обставини, а також причини та можливі вирішення проблеми конфлікту у Відділі, повинні були бути досліджені за результатами розгляду цього звернення, і тільки в результаті достовірно встановленої необ'єктивності, безпідставності та штучного характеру цього звернення могли мати місце дисциплінарні провадження відносно заявників.

Доводи представника відповідача про очевидну необґрунтованість звернення в частині висловлювань про професійну компетенцію суб'єкта оскарження в аспекті правил її здійснення, визначених ст.44 Закону є хибними. Зазначені доводи та їх методологічна основа базуються виключно на засадах юридичного позитивізму, що суперечить засаді розумності правового регулювання та безумовно призводить до незабезпечення справедливого балансу.

Очевидним є те, що в зверненні викладено власне бачення заявників відношення їх керівника до них, їх власна оцінка компетенції та висловлено емпіричний досвід, описаний із застосуванням психоемоційних обертів. При цьому звернення викладено стримано, без застосування недозволених висловів, у зв'язку із чим суд не вбачає його складання, підписання та подання дисциплінарним проступком, зокрема порушенням етики державних службовців.

Натомість, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено з порушенням фундаментальних принципів процедурної справедливості, юридичної визначеності, з очевидним нехтуванням вищезазначеними принципами проходження державної служби.

Вищезазначені обставини порушують низку серйозних питань, які вказують як на недоліки структурного характеру в провадженні у ГТУЮ в Одеській області, так і на ознаки особистої упередженості з боку певних працівників, які розглядали справу позивача, що переконує суд у тому, що провадження відносно позивача не відповідало принципам незалежності та безсторонності. Це також вказує на відсутність належних гарантій для забезпечення відповідності провадження критерію об'єктивної безсторонності.

На думку суду, суб'єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому порушенням права особи є, серед іншого, неможливість реалізації її прав.

У п.3.4 Рішення Конституційного Суду України у справі (про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Конституційний Суд України вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено правомірність спірного наказу. Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що ГТУЮ в Одеській області прийнято спірний наказ без всебічного дослідження всіх обставин спірних правовідносин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку про те, що при винесенні спірного наказу відповідач діяв у непередбачений Конституцією та законами України спосіб, необґрунтовано та без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку із чим наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 06-дв від 12.02.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» підлягає скасуванню.

Беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 грн., позивачу у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного територіального управління юстиції в Одеській області судовій витрати у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 65017, АДРЕСА_1; НОМЕР_1) до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34; 34929741) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 06-дв від 12.02.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.».

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.06.2018.

Суддя І.В. Завальнюк