Справа № 826/16771/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2018 року № 826/16771/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомЗаступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті
доОСОБА_1
проСтягнення заборгованості у розмірі 17 740,23 грн.

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому просить: стягнути з відповідача на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 17 740,23 грн., що еквівалентно 608,4 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, 21.07.2016 року, в дохід Державного бюджету України (УК у м. Рівне р/р 0002 у ГУДКСУ у Рівненькій області, МФО 833017, , призначення платежу 22160100).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2018 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.ст. 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах справи доказами після спливу строку подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Також вказаною ухвалою зобов'язано сторін надати додаткові докази у справі та надано визначений час для подання Відзиву на позовну заяви відповідачем та відповіді на відзив позивачем.

Відповідно до пояснень в позовній заяві, позивач зазначає, що автомобіль, власником якого є відповідач, перевищив нормативно вагові параметри, у зв'язку з чим відповідачу відповідно до Акту ВК № 0170080 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.06.2017 року нараховано плату за проїзд великоваговими та (або) великогабаритними транспортними засобами автомобільними дорогами загального користування у сумі 608,4 євро.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, обґрунтовуючи тим, що Акт ВК № 0170080 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.06.2017 року та Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю складені посадовими особами Укртрансбезпеки з порушеннями чинного законодавства та з допущенням безлічі помилок в описанні відстані, яку повинен був проїхати автомобіль, позначення типу транспортного засобу, навантаження на осі транспортного засобу, відстані між осями та описаннями осьових навантажень, зважаючи на вказане, відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Також відповідач Заявою із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження просив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2018 у зв'язку з невідповідністю вказаної заяви вимогам ст.ст. 259 та 260 Кодексу адміністративного судочинства України відмовлено в задоволенні зазначеної заяви.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області 14.06.2017 року проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки MAN модель 18.463, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки TRAILOR, модель S 383 EL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (місце проведення перевірки: а/д Київ-Чоп 272 км).

За результатами проведеної перевірки складено Акт ВК № 0171274 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.06.2017 року, в якому зазначено, що відповідачем порушено п.1 абз. 3 надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 цього Закону, а саме дозвіл який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

Вказаним Актом зазначено, що водій вказаного автомобілю з Актом ознайомився, від письмових пояснень та підпису відмовився.

Актом ВК № 0170080 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.06.2017 року зазначено, що автомобіль перевозив небезпечний вантаж ДП ккос С, з фактичною масою 42,15 тонн.

Відповідно до Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.06.2017 року вказано, що автомобіль марки MAN модель 18.463, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався з причепом марки TRAILOR, модель S 383 EL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який має три осі з навантаженням 1) 7,85; 2) 13,35; 3) 20,95, повна маса якого вже вказувалась та становить 42,15 тонн та згідно з Розрахунком № 170080 від 14.06.2017 року плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН РСТ0890122 від 13.06.2017 року, проведено розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами, з врахуванням перевезення небезпечного виду вантажу та перевищення встановленої допустимої маси вантажу, проводилась за формулою, згідно норм пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, яка складається з наступних показників Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантажень на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

В - відстань перевезення, км.;

К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10% - К= 2; від 10% до 40%-К = 3; більше ніж 40% - К = 5).

П = ( Рзм + Рнв + Рг) помножити В помножити К, що становить 608,40 Євро.

Також, позивачем надано копію Вимоги про сплату плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 17 740,00 грн. з доказами надіслання такої Вимоги на адресу відповідача 08.11.2017 року.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Згідно п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п.п. 15, 27 п. 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (надалі - Порядок №1567).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Габаритно-ваговий контроль є елементом державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом та дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень, специфіка проведення якого визначена Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2011 року № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відповідності до Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно Порядку №879 такий контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансінспекції, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п. 3, 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2%.

Згідно абз. 18 ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно п. 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Судом встановлено, що 14.06.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Так, зокрема, Управлінням Уктрансбезпеки у Рівненській області виявлено порушення відповідачем під час перевезення вантажу на одиничну вісь 13,35 тонн, чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР та відсутність оформлених документів для надання послуг перевезення небезпечних вантажів з перевищенням вагових обмежень, чим порушено п.1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Як встановлено судом, курс євро на міжбанку станом на день складення Актів посадових осіб Управлінням Уктрансбезпеки у Рівненській області та Розрахунку № 170080 становив в розмірі за 100 євро 2 915,8829 грн.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що прокурор не мав права звертатись до суду з позовною заявою, адже відповідно до пп. 1 п. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Зважаючи на вказане, суд не приймає доводів представника відповідача про те, що Прокурор не мав права звертатись до суду з позовною заявою.

Також, суд не погоджується з відповідачем та вважає його доводи щодо неправильного складання Акту та опису в ньому кількості ось та навантажень на них, адже слід зазначити, що автомобіль НОМЕР_3 та напівпричеп TRAILOR номер НОМЕР_4 має 5 осей, з них дві осі є одиничними, одна вісь строєна, тобто 1+1+3=5.

Таким чином, посадова особа Управлінням Уктрансбезпеки у Рівненській області в Акті зазначив наступні відстані: 3,7 м. між першою та другою, 7,1 м. між другою та третьою, 1,5 м. між третьою та четвертою та 1,45 м. між четвертою та п'ятою.

А в пункті 10 Акту № 01700080 зазначено відомості з точки зору осьового навантаження на поверхню. Таким чином, перша точка вагового навантаження здійснює тиск на поверхню 7,85 т. при допустимому навантажені 11 т., друга точка вагового навантаження здійснює тиск на поверхню 13,35 т. при аналогічно допустимому тиску в 11 т., третя точка вагового навантаження здійснює тиск на поверхню 20,95 т. при допустимому навантаженні на строєну вісь 22 т.

У зв'язку з чим, при вказаному перевищені і було накладено на відповідача плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 608,4 євро, з чим Окружний адміністративний суд міста Києва погоджується та вважає дії посадових осіб Управління Уктрансбезпеки у Рівненській області законними та такими, що відповідають встановленим нормам чинного законодавства.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Так під час дослідження обставин справи, доказів у справі, судом було встановлено, що позивач призначивши плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 608,4 євро, при розрахунку вказаної суми на національну валюту - українську гривню користувався курсом валют станом на 08.06.2017 року, що підтверджується зазначеними даними в розрахунку, яке додається до Розрахунку № 170080 від 14.06.2017 року.

Так згідно з даними Національного банку України курс станом на 14.06.2017 100 євро = 2915,8829 української гривні.

Також варто зазначити, що Державною службою України з безпеки на транспорті Управління Уктрансбезпеки у Рівненській області у Вимозі про сплату плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 17 740,00 грн. в описовій частині вірно провів конвертування євро в українську гривню по курсу встановленому НБУ станом на 14.06.2017 року, а саме зазначив, що курс гривні до 100 євро становить 2 915,8829 грн., таким чином сума 608,40 євро = 17 740,00 грн., вимога, як зазначалось, була надіслана на адресу відповідача.

Суд вважає, що зазначення позивачем в Розрахунку курсу станом на 08.06.2017 року було технічною помилкою, адже в вимозі про сплату боргу, надісланому на адресу відповідача курс був взятий станом на день складання Акту порушення та проведення розрахунків, а тому суд не вбачає в діях позивача порушень.

В прохальній частині позовної заяви позивач також зазначає, що просить стягнути з відповідача суму 17 740,00 грн., а тому, судом визнаються надані докази позивачем достатніми, розрахунок проведений позивачем дійсним, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Адже відповідачем не надано суду доказів, сплати плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 17 740,00 грн. або оскарження вказаного рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 17 740,23 грн., що еквівалентно 608,4 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, 14.06.2017 року, в дохід Державного бюджету України (УК у м. Рівне р/р 0002 у ГУДКСУ у Рівненькій області, МФО 833017, , призначення платежу 22160100).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури, 34700, вул. Київська, 13, м. Корець, Рівненська обл., в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, 01135, пр-т Перемоги, 14, м. Київ, ;

Відповідач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5.

Суддя Л.О. Маруліна