Справа № 817/2185/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/2185/17
ПОСТАНОВА
іменем України

"20" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "12" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії , -

суддя в 1-й інстанції - Недаківська К.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 12.02.2018р. ,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про:

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти, оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням в довідці виплаченої позивачу грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці, які передують даті звільнення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 63546 грн. 00 коп.;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на підставі довідки із врахуванням виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці, які передують даті звільнення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 63546 грн. 00 коп., здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, починаючи з червня 2017 року із врахуванням при обчисленні і перерахунку розміру цієї пенсії за вислугу років грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, індексації грошового забезпечення, які були виплачені ОСОБА_1 за останні 24 місяці, що передують даті звільнення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 63546 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказав, що 20.04.2015 він був звільнений з посади начальника відділу забезпечення подачі мобілізованих ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби в запас за пунктом «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я). З червня 2015 року позивачу було призначено пенсію за вислугою років. При обчисленні пенсії до грошового забезпечення не ввійшли: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, індексація грошового забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Однак, позивач вважає такі дії протиправними, оскільки рівненський обласний військовий комісаріат не включив це у довідку для обчислення пенсії, а Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не врахувало такі додаткові види грошового забезпечення при призначенні пенсії. Тому, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.02.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної (грошової) допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з червня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до суду зі скаргою.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 08 травня 2018р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повернуто скаржнику, в зв`язку з не усуненням останнім недоліків апеляційної скарги, які полягали у не сплаті судового збору.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить рішення від 12.02.2018р. скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

В скарзі відповідач зазначає, що такі виплати як "грошова допомога на оздоровлення" та "матеріальна допомога" мають разовий характер і не включені до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та не можуть бути складовими грошового забезпечення в розумінні положень ч.3 ст.43 ЗУ №2262-ХІІ.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 20.04.2015 звільнений з посади начальника відділу забезпечення подачі мобілізованих ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби в запас за пунктом «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я).

Наказом військового комісара від 02.06.2015 №105 позивача виключено зі списків ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМВК Рівненської області.

З 03.06.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З наданої позивачем довідки до Пенсійного фонду та інформації про всі види грошового забезпечення позивача від 10.06.2015 року не вбачається, що позивач отримував за останні 24 календарні місяці служби матеріальну допомогу, індексацію грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні. З грошового атестату, виданого Рівненським обласним військовим комісаріатом начальнику відділу підполковнику ОСОБА_1 , який подавався до органу пенсійного фонду для призначення пенсії позивачу, вбачається про виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік.

З повідомлення про призначення пенсії вбачається, що при обчисленні пенсії позивачу були враховані: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Вважаючи дії відповідачів протиправними та зазначаючи, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі розміру грошового забезпечення із включенням додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував 2 останніх роки перед звільненням та з яких проводилось утримання збору на обов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, прийшов до висновку, що суми виплат вихідної допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу єдиний внесок не нараховується , відповідно підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Стосовно індексації суд першої інстанції вказав, що вона є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності, з огляду на положення ст.ст.43,63 ЗУ №2262, такий показник не можу бути врахований при призначенні та перерахунку пенсії.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, щодо не врахування при призначенні пенсії матеріальних допомог, колегія суддів враховує наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.46 Конституції України проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (зі змінами та доповненнями, далі Закон України № 2262-XII).

У преамбулі Закону України № 2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (далі - Постанова № 393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ (далі Закон України № 2011-ХІІ).

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 та 2 ст.9 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова КМУ № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців. (пункт 3 Постанови КМУ № 1294).

Згідно з схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до Постанови КМУ № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина 1 ст. 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі Інструкція № 260). Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (п.п.3 п.5 Постанови КМУ № 1294, п.п.30.4 п.30 розділу ХХХ Інструкції № 260).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п.п.3 п.5 Постанови КМУ № 1294, п.п.33.1, 33.3 п.33 розділу ХХХІІІ Інструкції № 260).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту установлюється за рішенням начальника органу управління (підрозділу) у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення (пункт 19.1 розділу ХІХ Інструкції № 260).

Отже, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст.9 Закону України № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 справа № 344/10887/17 (адміністративне провадження № К/9901/5497/17)

Як встановлено зі змісту витягу з особового рахунку №5 військовослужбовця ОСОБА_1 , наданого суду апеляційної інстанції, останньому виплачено в 2014р. матеріальну допомогу та матеріальну допомогу на оздоровлення, в 2015р. виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення. З вказаних виплат нараховано та сплачено єдиний внесок до ПФ.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 при виготовленні довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 включив не усі додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачувався внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, таким чином суд першої інстанції правомірно зобов`язав його видати та подати до Пенсійного фонду довідку із включенням в грошове забезпечення зазначених матеріальних допомог.

Стосовно доводів скаржника щодо неможливості видачі нової довідки про розмір додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу та зазначає наступне.

Суд наголошує, що конституційне право позивача на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, за рахунок пенсійного забезпечення, не може ставитися у залежність, обмежуватися чи порушуватися внаслідок знищення колишнім роботодавцем окремих документів, відомості з яких є підставою для перерахунку та збільшення розміру пенсійного забезпечення.

Вказані обставини свідчать на користь висновку щодо відсутності умисних, неправомірних дій з боку відповідача щодо невключення зазначеної інформації у довідку про розмір додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії, однак, не можуть слугувати юридичним фактом для подальшого тривалого порушення права позивача на перерахунок пенсії.

Крім того, відповідач для виготовлення нової довідки не позбавлений можливості звірити наявні у нього дані щодо виплати позивачу додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з яких проводилось утримання збору на обов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування з обліковими даними органів Пенсійного фонду України та органів Державної фіскальної служби України.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову до Рівненського обласного військового комісаріату, зобов`язавши останнього оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку щодо розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги.

Щодо заявлених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судова колегія зазначає наступне.

Заявлені позивачем вимоги зобов`язального характеру ґрунтуються на відновленні порушеного права ОСОБА_1 , оскільки з грошового атестату, виданого Рівненським обласним військовим комісаріатом начальнику відділу підполковнику ОСОБА_1 , який подавався до органу пенсійного фонду для призначення пенсії позивачу, вбачається про виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік. Що в свою чергу свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не включення вказаної виплати до грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача.

Таким чином, як на момент виникнення спірних правовідносин так і на момент судового розгляду справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області порушило права позивача на перерахунок пенсії, не врахувавши вище вказаний показник при призначенні та перерахунку пенсії.

Судова колегія вважає, що з урахуванням не прийняття до уваги ГУ ПФУ в Рівненській області при призначенні пенсії однієї матеріальної допомоги, яка була зазначена в документах, наданих позивачем, для призначення пенсії, з урахуванням того, що ГУ ПФУ в Рівненській області у своєму відзиві від 03.01.2018 року заперечує про включення до складу грошового забезпечення позивача зазначених матеріальних допомог, оскільки вони мають разовий характер і не можуть бути складовими грошового забезпечення в розумінні положень ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також та з метою повного захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції правомірно зобов`язав ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок призначеної пенсії, з червня 2017р. ( що є в межах строку звернення позивача до суду за захистом порушеного права) на підставі довідки та з урахуванням як матеріальної допомоги так і матеріальної допомоги на оздоровлення, отриманої позивачем протягом 24 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням.

З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та відповідають закону, а відтак правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "12" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "20" червня 2018 р.