Справа № 9901/551/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

(окрема думка)

12 червня 2018 року

Київ

справа №9901/551/18

провадження №П/9901/551/18

судді Верховного Суду Смоковича М .І. стосовно ухвали Верховного Суду в адміністративній справі № 9901/551/18 (П/9901/551/18) за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Президента України, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження від 05 квітня 2018 року №54/2018-рп про звільнення його з посади голови Бродівської районної державної адміністрації Львівської області, поновити його на роботі на посаді голови Бродівської районної державної адміністрації Львівської області з 05 квітня 2018 року та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2018 року.

Позивачем подано клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі за позовом Бродівської районної державної адміністрації Львівської області до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання протиправним та скасування акту перевірки стану охорони державної таємниці в Бродівській районній державній адміністрації Львівської області від 27 лютого 2018 №62/26/1327, затвердженого начальником Управління Служби безпеки України у Львівській області, визнання незаконними та скасування рішення начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області про зупинення дії спеціального дозволу, наданого районній державній адміністрації на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, до 21 травня 2018 року і розпорядження Управління Служби безпеки України у Львівській області від 27 лютого 2018 року №36 про скасування голові Бродівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 12 червня 2018 року постановив ухвалу, якою зупинив провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №813/1093/18.

Вважаю, що підстави для зупинення провадження у справі № 9901/551/18 за позовом ОСОБА_1 не можна визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) висловлюю окрему думку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, зупинення провадження у справі з підстав, передбачених зазначеною нормою КАС України, може мати місце тоді, коли існує об'єктивна, тобто, та, яка існує фактично і незалежно від волевиявлення учасників справи та суду, неможливість здійснювати судовий розгляд справи до моменту вирішення іншої справи.

Аналіз зазначеної норми дозволяє стверджувати, що об'єктивна неможливість розглянути справу має місце, зокрема, тоді, коли зібрані докази не дозволяють встановити обставини справи.

Така неможливість може мати місце у ситуації, передбаченій частиною шостою статті 94 КАС України: «Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги».

Так само у ситуації, передбаченій частиною п'ятою статті 99 КАС України: «Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги».

Також неможливість може мати місце, коли адміністративний суд переконаний, що висновок щодо обставини у справі може бути зроблений лише після отримання певного речового доказу (стаття 76 КАС України).

При цьому неподання речового доказу чи оригіналу письмово, електронного доказу, може бути зумовлене тим, що він знаходиться у матеріалах цивільної, кримінальної, господарської чи іншої адміністративної справи (камери схову речових доказів відповідного суду) і вилучення його звідти до набрання рішенням законної сили неможливе, оскільки це завдасть шкоду розгляду такої цивільної, кримінальної, адміністративної чи господарської справи (частина перша статті 96, частина перша статті 99, частина перша статті 101 Цивільного процесуального кодексу; частина друга статті 92, частини перша, третя статті 95, частина друга статті 97 Господарського процесуального кодексу; частина п'ята, пункт 1 частини шостої статті 100 Кримінального процесуального кодексу; частина перша статті 95, частина перша статті 98, частина друга статті 100 КАСУ).

Отже, суд зобов'язаний зупинити провадження, якщо висновок щодо обставини у справі неможливо зробити без певного речового доказу або оригіналу письмового, електронного доказу, які знаходяться у матеріалах цивільної, кримінальної, господарської чи іншої адміністративної справи і вилучення його звідти до набрання рішенням законної сили неможливе, оскільки це завдасть шкоду розгляду такої цивільної, кримінальної, адміністративної чи господарської справи.

Крім того, відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну таємницю» (далі - Закон) скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України.

Згідно із частиною першою статті 5 цього Закону «Президент України, забезпечуючи національну безпеку, видає укази та розпорядження з питань охорони державної таємниці, віднесених цим Законом та іншими законами до його повноважень».

Закон не містить повноважень Президента України стосовно питань допуску до державної таємниці. Таким чином, він не має права повторно після Служби безпеки України розглядати та вирішувати питання про скасування допуску голови РДА до державної таємниці.

Тому розгляд чи не розгляд Президентом України питання про скасування допуску до державної таємниці не входить до предмету доказування у справі щодо звільнення голови РДА з посади. Відповідно, у суду відсутній обов'язок збирати докази (у тому числі речові докази, оригінали письмових чи електронних доказів) щодо цих обставин, а, відтак, зупинити розгляд справи у зв'язку із перебуванням цих доказів у матеріалах цивільної, кримінальної, господарської чи іншої адміністративної справи.

Отже, на мою думку, розгляд окружним адміністративним судом справи щодо скасування голові РДА допуску до державної таємниці не тягне за собою обов'язок Верховного Суду зупинити провадження у справі щодо звільнення Президентом України голови РДА із посади у зв'язку із таким скасуванням допуску.

Суддя М. І. Смокович