Справа № 816/1804/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1804/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2018 Приватне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" /надалі - позивач, ПрАТ "АвтоКрАЗ"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області /надалі - відповідач, ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області/ про скасування постанови про арешт коштів боржника від 26.04.2018 ВП 39673782.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що накладення арешту на рахунок боржника, за яким здійснюється виплата заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам ПрАТ "АвтоКрАЗ". Зазначив, що дії державного виконавця по накладенню арешту на рахунок боржника призвели до виникнення боргів у великих розмірах зі сплати заробітної плати та фінансових збитків ПрАТ "АвтоКрАЗ".

Ухвалою суду від 13.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 816/1804/18, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі /а.с.81-82/.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. 18.06.2018 подав відзив на позов, у якому зазначив, що у провадженні ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 39673782 щодо примусового виконання рішень, виданих господарським та адміністративним судами, про стягнення з ПрАТ "АвтоКрАЗ" на користь юридичних осіб та держави боргу на суму 34069725,52 грн. Відповідно до інформації, наданої Генеральною прокуратурою України від 22.04.2018 № 10/2/3-25880-15, боржником у ПАТ "Укрсоцбанк" відкрито рахунок, на який необхідно накласти арешт в межах суми боргу. На підставі статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" 26.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, у зв'язку із невиконанням рішень судів. Вказав на те, що боржник завчасно не надав інформацію про рахунки зі спеціальним режимом використання та інші рахунки, звернення стягнення на які заборонено Законом, а тому дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти боржника ґрунтуються на вимогах законів /а.с. 63-65/.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження № 39673782 про стягнення з ПрАТ "АвтоКрАЗ" на користь юридичних осіб та держави боргу на загальну суму 34069752,52 грн /а.с. 100-109/.

Листом від 25.04.2018 № 10/2/3-25880-15 Генеральна прокуратура України повідомила ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області про те, що боржником відкрито банківський рахунок у ПАТ "Укрсоцбанк", у зв'язку із чим просила накласти арешт на розрахунковий рахунок 2282, відкритий у зазначеній банківській установі, МФО 300023, /а.с. 110/.

26.04.2018 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Пецяк Л.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 52822025, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку 2282 у ПАТ "Укрсоцбанк" та належать ПрАТ "АвтоКрАЗ" /а.с.112-116/.

Позивач не погодився із вказаною постановою державного виконавця, у звя'зку із чим оскаржив її до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із частинами 1, 3 статті 52 Закону виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Приписами частин 1 та 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право державного виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, а саме: крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 року №89 затверджено План рахунків бухгалтерського обліку банків України (надалі - План) та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (надалі - Інструкція).

Так, Планом передбачено, що до Класу 2 рахунків «Операції з клієнтами» включено, зокрема, рахунки 2600 - кошти на вимогу суб'єктів господарювання та 2604 - цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання.

Водночас, відповідно до вимог Інструкції, призначення рахунку « 2600» (Кошти на вимогу суб'єктів господарювання): облік вкладів (депозитів) на вимогу суб'єктів господарювання (крім небанківських фінансових установ), у тому числі поточні рахунки суб'єктів господарювання та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. На цьому рахунку також обліковуються суми, що перераховуються клієнтами для формування статутного капіталу до їх реєстрації як юридичних осіб. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; суми, що обумовлені договором між банком та клієнтом - власником рахунку; надані кредити овердрафт. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки обліку відповідних кредитів.

Призначення ж рахунку « 2604» (Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання): облік коштів на вимогу, цілі використання яких обумовлені окремими законодавчими актами України. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять на рахунки. За дебетом рахунку проводяться суми витрат і перерахувань згідно з режимом роботи рахунків.

Таким чином, саме рахунки « 2604» є спеціальними рахунками, на які розповсюджуються обмеження у накладенні арешту, передбачені положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1.8 розділу 1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, до поточних рахунків, зокрема, належать рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах визначено право клієнта - юридичної особи для здійснення деяких видів виплат, зокрема і заробітної плати, відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі неукладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (підпункти 6.7, 6.9).

Як на протиправність постанови про арешт коштів на рахунку №2282 позивач вказує про використання цього рахунку для виплати заробітної плати працівникам підприємства та сплати загальнообов'язкових платежів до Державного бюджету України, накладення арешту на цей рахунок порушує трудове законодавство, яким гарантовано обов'язковість і першочерговість оплати праці працівників.

На підтвердження своєї позиції позивач надав суду довідку ПАТ "Укрсоцбанк" від 15.06.2018 № 04.6-21/67 про те, що рахунок №2282 в національній валюті, відкритий ПрАТ "АвтоКрАЗ" () у ПАТ "Укрсоцбанк" 04.04.2018, використовувався для виплати заробітної плати працівникам підприємства та уплати податків та зборів /а.с. 71/.

А також, платіжні доручення про перерахування військового збору, єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб з вищевказаного банківського рахунку.

Абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Наразі, жодного повідомлення на адресу державного виконавця, що рахунок №2282, відкритий ПрАТ "АвтоКрАЗ" () у ПАТ "Укрсоцбанк", є рахунком із спеціальним режимом використання, банком надіслано не було. Відповідних доказів суду також не надано.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що банківський рахунок №2282 використовується позивачем виключно для потреб сплати заробітної плати працівникам підприємства та відповідних податків і зборів.

Надана суду довідка ПАТ "Укрсоцбанк" від 15.06.2018 № 04.6-21/67 та платіжні доручення не доводять той факт, що рахунок не використовується для інших цілей.

Позивачем не надано суду доказів, що рахунок №2282 відкрито відповідно до основного договору укладеного з банком та договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства щодо видачі зарплати з використанням платіжних карток. Не надано докази відкриття карткових рахунків працівникам та договір на обслуговування платіжних карток, а також доказів використання транзитного рахунку банку для обліку платежів на певний термін до перерахування їх за призначенням відповідно до нормативних документів чи угод.

Отже, позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано суду доказів використання розрахункового рахунку №2282, відкритого ПрАТ "АвтоКрАЗ" () у ПАТ "Укрсоцбанк", як такого, що має спеціальний режим, з метою, обумовленою окремими законодавчими актами України.

З урахуванням викладеного, а також виходячи із заявлених предмета та підстав позову, суд дійшов до висновку про правомірність накладення відповідачем арешту на зазначений розрахунковий рахунок та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631) до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, 36014) про скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Б. Головко