Справа № 569/8757/18
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/8757/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 119401 від 01.05. 2018 року.

В своєму позові позивач зазначив, що 01.05. 2018 року щодо нього інспектором Управління патрульної поліції у м. Рівне винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 119401 від 01.05. 2018 року, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Зазначена постанова мотивована тим, що 01.05.2018 року о 14 год 45 хв. на автостанції Залізнична до нього підійшов поліцейський 4 роти батальйону УПП в Рівненській області ДПП, та повідомив, що ним були порушені правила керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення. Поліцейським 4 роти батальйону УПП в Рівненській області ДПП, була складена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 119401 від 01.05.2018 року.

Вважає, оскаржувану постанову серії ВР № 119401 від 01.05.2018 року незаконною та такою що підлягає скасуванню. Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 119401 від 01.05. 2018 року.

Відповідач направив на адресу суду відзив, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю, зазначив, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 119401 від 01.05. 2018 року щодо ОСОБА_1 складена правомірно. Так, 01 травня 2018 року близько 14 год 45 хв. позивач в м. Рівне по вулиці Небесної Сотні керував транспортним засобом ПАЗ 32054-07, державний номер НОМЕР_1 з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників , чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31 ПДР України. На місці зупинки транспортного засобу він представився, повідомив водія про порушення вимог ПДР України та про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, роз'яснив його права. Водій наявність тріщини на лобовому склі не заперечував. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення складена у відповідності до ст. 283 КУпАП а також згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1395 07 листопада 2015 року, а позовні вимоги ОСОБА_1 є способом уникнення останнього від адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 119401 від 01.05. 2018 року, ОСОБА_1, будучи за кермом автомобіля ПАЗ 32054-07, державний номер НОМЕР_1, знаходився на вулиці Небесної сотні поблизу будинку № 34 (автостанція Залізнична), що в місті Рівному керував з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП.

За наведених у вказаній постанові обставин, з висновком про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, суд погодитися не може, оскільки вважає його безпідставним та недоведеним.

Частиною другою статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Згідно частини першої статті 121 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до вимог пункту 31.1. Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пункту 31.3. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; б) якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Пунктом 31.4. Правил дорожнього руху встановлено випадки, коли забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності окремих технічних несправностей і невідповідності певним вимогам, а саме, гальмової системи (пункт 31.4.1.), рульового керування (пункт 31.4.2.), зовнішніх світлових приладів (пункт 31.4.3.), склоочисників і склообмивачів вітрового скла (пункт 31.4.4.), колес і шин (пункт 31.4.5.), двигуна (пункт 31.4.6.) та інших елементів конструкцій (пункт 31.4.7.).

Зокрема, пунктом 31.4.7.а та пунктом 31.4.7.в Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду, а також у разі встановлення на склі додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Згідно вимог пункту 6.8.5. ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання.» на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, аналізуючи положення пунктів 31.1.,31.3.,31.4.,31.5.,31.6. Правил дорожнього руху, суд прийшов до висновку, що така технічна несправність, як наявність сколів чи тріщин в зоні роботи склоочисників, не є категоричною та безумовною підставою для заборони експлуатації колісного транспортного засобу.

При цьому суд звертає увагу на те, що ДСТУ 3649:2010 встановлює вимоги щодо безпечності технічного стану транспортного засобу, в той час як Правила дорожнього руху встановлюють випадки, коли експлуатація транспортних засобів забороняється, що не є тотожним.

Суд, також звертає увагу на ту обставину, що з поданої до відзиву копії фото взагалі не вбачається, де саме знаходиться тріщини та склі, доказу відеофіксації порушення чи вимірювання вказаної тріщини представником відповідача до відзиву не подано.

Оцінюючи досліджені докази та встановлені на їх основі обставини, суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог Правил дорожнього руху належним чином не доведений і не встановлений.

Суд визнає, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Керуючись ст.ст.241-246,250,255,286,293,295, пунктом 15.5 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 119401 від 01 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя: