Справа № 821/3601/15-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року

Київ

справа №821/3601/15-а

адміністративне провадження №К/9901/23217/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Дельта Банк» (далі - Уповноважена особа, Фонд, Банк відповідно) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи, Фонду, третя особа - Національний банк України (далі - НБУ), про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила: визнати неправомірним рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору від 17 лютого 2015 року № 015-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний», укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1; зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду; зобов'язати Фонд здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 згідно з договором від 17 лютого 2015 року № 015-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» за рахунок Фонду.

Суди встановили, що 17 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 015-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США (далі - Договір), предметом якого є розміщення вкладу в сумі 6500 доларів США на строк до 19 березня 2015 року із виплатою відсотків. Відповідно до пункту 1.8 Договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного (депозитного) рахунку, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання цього договору.

На рахунок позивача перераховані кошти в сумі 6500 доларів США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням та виписками по особовим рахункам. Суд встановив, що вказані кошти перераховані безготівковим розрахунком з рахунку № НОМЕР_1, що належить іншій особі - ОСОБА_2

Правління НБУ постановою від 02 березня 2015 року № 150 прийняло рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду рішенням від 02 березня 2015 року № 50 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», оформленого протоколом від 15 вересня 2015 року, та відповідно до наказу відповідача від 16 вересня 2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

02 жовтня 2015 року виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 03 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Уповноваженої особи Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» від 17 лютого 2015 року № 015-21061-170215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1; визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Кадирова В.В. щодо не включення ОСОБА_1 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року № 015-21061-170215; зобов'язав Уповноважену особу Кадирова В.В. надати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 липня 2017 року рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін.

Обґрунтовуючи своє рішення, касаційний суд виходив із того, що відповідачі не надали доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону № 4452-VІ, для визначення нікчемним правочину у випадку, який розглядається. Відповідачі не навели, а суд не встановив доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку, а також доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних справ і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Крім того, щодо доводів скаржника про те, що кошти на рахунок позивача надійшли від іншої особи, суд зазначив, що це не суперечить чинному законодавству.

Уповноважена особа 03 жовтня 2017 року звернулася із заявою про перегляд і скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року.

Просила Верховний Суд України переглянути оспорене рішення відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції, чинній на час звернення із заявою, з підстави неоднакового застосування касаційним судом положень статті 38 Закону № 4452-VІ, що, на думку заявника, підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 15 червня, 31 серпня та12 вересня 2017 року (справи №№ К/800/22456/16, К/800/18426/16, К/800/25724).

Суддя Верховного Суду України ухвалою від 17 жовтня 2017 року відкрив провадження у справі та витребував її з Херсонського окружного адміністративного суду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ).

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень КАС у редакції Закону № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень КАС в редакції Закону № 2147-VIII заяви і скарги, зазначені в підпунктах 1, 3 - 6 цього пункту, передаються відповідно до Касаційного адміністративного суду, Великої Палати Верховного Суду за розпорядженням керівника апарату суду, до якого подані такі заяви і скарги, протягом тридцяти днів з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених вище вимог підпунктів 1, 7 пункту 1 Перехідних положень КАС в редакції Закону № 2147-VIII керівник апарату Верховного Суду України розпорядженням від 12 січня 2018 року № 20/0/19-18 передав заяву Уповноваженої особи до Касаційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2018 року для розгляду заяви Уповноваженої особи визначено суддю-доповідача Гриціва М.І. та колегію суддів.

Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді від 19 червня 2018 року визначено розгляд заяви провести колегією суддів у складі п'яти суддів.

В аспекті заявленого неоднакового правозастосування Верховний Суд перевірив матеріали справи і дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 237 КАС судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Проте аналіз рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, та рішень, копії яких надано для порівняння, не дає підстав вважати, що суд неоднаково застосував зазначені норми права, оскільки обставини встановлені у цих справах не є подібними.

Так, у справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України виходив із того, що грошові кошти відповідно до укладеного договору позивач вніс і наголосив, що вніс їх до запровадження в ПАТ тимчасової адміністрації. На противагу цьому відповідач не довів наявність правових та фактичних підстав для не внесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 2147-VIII внаслідок «дроблення» іншого вкладу.

У справі, копію ухвали касаційного суду від 31 серпня 2017 року в якій надано для порівняння, суд виходив із того, що позивачу були встановлені індивідуальні умови за договором банківського вкладу. Зокрема, позивач отримав окремі переваги у порівнянні з іншими вкладниками, оскільки відповідно до умов договору та Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, проте шляхом укладення додаткової угоди до договору позивачу було дозволено на один день здійснити поповнення депозитного рахунку шляхом перерахування грошових коштів від третьої особи.

У рішеннях же від 15 червня та 12 вересня 2017 року висновки суду касаційної інстанції щодо наявності підстав для визнання договорів нікчемними ґрунтуються на конкретних встановлених обставинах, які були оцінені судами у сукупності з доводами відповідачів. Зокрема, суд касаційної інстанції визнав, що правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, належить відносити до нікчемних правочинів.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень в яких додано до заяви.

Крім того, надані для порівняння рішення не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві Уповноваженої особи.

Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом, не підтвердилися, у задоволенні заяви Уповноваженої особи слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись підпунктами 1, 7 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

постановив:

У задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук