Справа № 718/766/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/766/18

Головуючий у 1-й інстанції: Олексюк Т.І.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

21 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2018 року (ухвалене в м. Кіцмань) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_3 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_3 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 не здійснював дії щодо самовільного зайняття земельних ділянок, за кадастровими номерами : НОМЕР_5 - 1,711 га, НОМЕР_1 1,5320 га, НОМЕР_2 1,5320 га, НОМЕР_3 1,5320 га, НОМЕР_4 1,5320 га, які розташовані в с. Яблунівка, Веренчанської сільської ради (за межами населеного пункту) Заставнівського району Чернівецької області, а лише допомагав орендарям вказаних земельних ділянок у виготовленні агротехнічних паспортів, тому постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконними та підлягають скасуванню.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2018 року позов задоволено частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є безпідставним, не підтверджено жодними доказами, вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпПАП, у зв'язку з чим постанови є незаконними, підлягають скасуванню, а провадження в адміністративних справах закриттю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що факт самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується його поясненнями зазначеними у протоколах.

19 червня 2018 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням працівників відділу представництва у судах та інших органах Головного управління ДФС у Чернівецькій області - у відрядженні.

З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що норми ст. 286 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно з ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Тобто, вказана норма передбачає скорочені строки розгляду даної категорії справ, у зв'язку з чим відкладення судового засідання буде сприяти підставою для порушення строків розгляду даної категорії справ, визначених статтею 286 КАС України.

За приписами ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В той же час, до вказаного клопотання відповідачем не надано будь яких належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 72-73 КАС України, які б дали змогу встановити дійсні обставини, що унеможливлюють явку жодного представника Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в судове засідання.

Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що відповідача було належним чином повідомлено про день, час та місце апеляційного розгляду справи, а явка його представника в судове засідання не визнавалась обов'язковою, то колегія судів приходить до висновку щодо відмови у задоволенні поданого клопотання, з врахуванням того, що повідомлені ним причини неявки не визнано судом поважними, а відкладення розгляду справи призведе до порушення вимог ч. 5 ст. 286 КАС України.

21 червня 2018 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він вказує на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте правомірно, а висновки апелянта спростовані встановленими в суді обставинами справи та наявними доказами.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неоспорені факти про те, що 29.03.2018 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 складено акти обстеження земельних ділянок за № 109-ДК/30/АО/10/01-18, № 109-ДК/31/АО/10/01-18, № 109-ДК/32/АО/10/01-18, № 109-ДК/33/АО/10/01-18, № 109-ДК/34/АО/10/01-18 та акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за № 109-ДК/86/АП/09/01-18, № 109-ДК/87/АП/09/01-18, № 109-ДК/88/АП/09/01-18, № 109-ДК/89/АП/09/01-18, № 109-ДК/90/АП/09/01-18 .

Також, 29.03.2018 року відповідачем відносно ОСОБА_2 складено протоколи про адміністративне правопорушення за № 109-ДК/0059П/07/01-18, № 109-ДК/0060П/07/01-18, № 109-ДК/0061П/07/01-18, №109-ДК/0062П/07/01-18, №109-ДК/0063П/07/01-18.

Державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 20.03.2018 року винесені постанови № 109-ДК/0069/ПО/07/01-18, № 109-ДК/0070/ПО/07/01-18, № 109-ДК/0071/ПО/07/01-18, № 109-ДК/0072/ПО/07/01-18, № 109-ДК/0073/ПО/07/01-18, якими позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за самовільне зайняття земельних ділянок, кадастрові номери та площі яких відповідно НОМЕР_5 - 1,711га, НОМЕР_1 1,5320 га, НОМЕР_2 1,5320 га, НОМЕР_3 1,5320 га, НОМЕР_4 1,5320 га, які розташовані в с. Яблунівка, Веренчанської сільської ради (за межами населеного пункту) Заставнівського району Чернівецької області.

Не погоджуючись із вказаними постановами позивач звернувся до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, ще не є достатньою підставою для застосування відповідальності за самовільне зайняття цієї ділянки (ВС/КГС від 15 лютого 2018р. у справі №910/5702/17).

Відповідно до статті 244 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (статті 52 - 53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5).

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні

правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України;

передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

Згідно із статтею 53-1 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суб'єктами даного правопорушення є громадяни та посадові особи.

У статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено термін самовільного зайняття земельної ділянки, зокрема, це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваних постанов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в апеляційній скарзі вказує на те, що державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 20.03.2018 року № 109/Дк було проведено перевірку з питань дотримання земельного законодавства, а саме законності використання земельних ділянок ОСОБА_2 за кадастровими номерами, НОМЕР_5 - 1,711 га, НОМЕР_1 1,5320 га, НОМЕР_2 1,5320 га, НОМЕР_3 1,5320 га, НОМЕР_4 1,5320 га.

За результатами перевірки, державними інспекторами складено акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства №109-ДК/86/АП/09/01-18, №109-ДК/87/АП/09/01-18, №109-ДК/88/АП/09/01-18, №109-ДК/89/АП/09/01-18, №109-ДК/90/АП/09/01-18, яким встановлено, що позивач самовільно зайняв та використовує вищезазначені земельні ділянки.

На переконання апелянта, факт самовільного зайняття земельних ділянок, ОСОБА_2 підтверджується тим, що позивач особисто зазначив в протоколі, що засадив сад згідно розпорядження РДА Заставнівського району від 25.09.2012 року № 377.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що як вбачається зі змісту адміністративного позову та відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 під час розгляду справи відмовився від вказаних тверджень, та навпаки стверджував, що не засаджував вказані земельні ділянки.

Між тим, судова колегія зазначає, що вказане також підтверджується показами свідків, які були допитані в суді першої інстанції, та згідно розписки повідомленні про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України за завідомо неправдиві показання.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних доводів апелянта, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували правомірність винесення постанов від 29.03.2018 року, що вказує на необґрунтованість апеляційної скарги, а визнання позивачем своєї вини в протоколах про адміністративне правопорушення не є єдиним та достатнім доказом самовільного зайняття позивачем земельних ділянок. При цьому всі інші докази, які здобуті судом першої інстанції підтверджують не вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП України.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що обставини, описані в оскаржуваній постанові, не підтверджують того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 53-1 КУпАП.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що згідно п.п.2.1,2.5,2.6,2.8 Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України за №6 від 19.01.2017року,зареєстрованої у Мінюсті України07.02.2017року за № 173/30041,у разі виявлення порушення законодавства у сфері використання та охорони земель, за яке Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення.

У протоколі зазначаються: - дата та місце його складання; - посада, прізвище, ім'я та по батькові державного інспектора, який склав протокол (указуються повністю, без скорочень); - відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (прізвище, ім'я та по батькові, день, місяць та рік народження, місце народження, сімейний стан, у тому числі кількість утриманців (у разі наявності інформації), фактичне місце проживання/реєстрації (поштова адреса), посада та місце роботи або навчання (повне найменування юридичної особи та її місцезнаходження); якщо особа не працює, про це робиться відмітка); - місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення. Суть правопорушення описується якомога точніше згідно з вимогами відповідної статті КУпАП, на підставі якої складається протокол; нормативно-правові акти, вимоги яких порушено та які встановлюють відповідальність за вчинене правопорушення (з обов'язковим зазначенням статей (їх частин), пунктів, абзаців тощо; - прізвища, імена та по батькові, місця проживання/реєстрації свідків та потерпілих (за наявності); - пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть бути викладені в протоколі або на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі ). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати в протоколі пояснення та зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень у протоколі чи від його підписання, про це обов'язково робиться відповідний запис; - інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності); - про заподіяну правопорушенням матеріальну шкоду земельним ресурсам, що призвело до втрат сільськогосподарського або лісогосподарського виробництва.

У протоколі обов'язково робиться відмітка про роз'яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов'язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов'язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Протокол підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та державним інспектором, який його склав, а за наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами. Відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу та надання пояснень не припиняє провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

При дослідженні протоколів Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про адміністративне правопорушення за №109-ДК/0059П/07/01-18, №109-ДК/0060П/07/01-18, №109-ДК/0061П/07/01-18,№109-ДК/0062П/07/01-18,№109-ДК/0063П/07/01-18, було встановлено, що вони винесені 29.03.2017 року тоді, як акти обстеження земельних ділянок та акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки, якими було виявлено факт правопорушення винесені 29.03.2018 року. Тобто, суд приходить до висновку, що складення протоколів про адміністративне правопорушення не могло передувати актам перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки, які складені 29.03.2018 року, що вказує на порушення відповідачем вищезазначених правових норм.

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, а тому судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення стосовно наявності підстав для скасування постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.