Справа № 804/3747/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 травня 2018 року Справа 804/3747/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., перевіривши матеріали адміністративного позову Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (далі-ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №Ю35-25 від 15.08.2017р. на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, штрафу та пені в розмірі 57 990 116, 37 грн.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов'язок суду з'ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, зі змісту прохальної частини вбачається, що ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Так, у відповідності до положень ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р., орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Слід зауважити, що у позовній заяві не зазначено конкретної дати, з якої саме позивачем стало відомо про порушення його прав (дата отримання підприємством оскаржуваної вимоги) та не надано відповідних доказів.

Водночас, судом встановлено, що вперше ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповідним позовом.

Натомість, одночасно з адміністративним позовом ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в порядку ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України. В обгрунтування даної заяви позивач зазначає, що 17.08.2017р. підприємство зверталось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №Ю35-25 від 15.08.2017р., надавши разом із позовною заявою заяву про відстрочення сплати та зменшення судового збору із посиланням на скрутне фінансове становище підприємства, однак ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2017р. у справі №804/5274/17 адміністративний позов залишено без руху та запропоновано ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» усунути недоліки позовної заяви шляхом сплати судового збору, які підприємство усунути не мало можливості, у звязку з чим даний позов ухвалою суду від 12.09.2017р. було повернуто позивачу. Як зазначає позивач у заяві, зазначені обставини призвели до пропуску строку для звернення з адміністративним позовом.

Водночас, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що у справі №804/5274/17 оскаржувалась вимога про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю35-25 від 13.06.2017 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, штрафу та пені у розмірі 61 158 907,76грн., що не відповідає позовним вимогам данного позову, так як в данній позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №Ю35-25 від 15.08.2017р. на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, штрафу та пені в розмірі 57 990 116, 37 грн.

При вирішенні вищезазначеної заяви, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суд доходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається у якості підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не стосуються позовних вимог заявлених в данному позові, тобто позивачем не надано обєктивних обставин, що перешкоджали позивачеві реалізувати право на звернення до суду у період з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про вимогу щодо сплати боргу №Ю35-25 від 15.08.2017р. по дату фактичного звернення до суду (23.05.2018р.).

Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем у клопотанні не наведено.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об'єктивно непереборними, а саме, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

З огляду на вищенаведене, викладені позивачем у заяві про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та щодо поновлення строку звернення до суду доводи суд визнає неповажними.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вищевикладені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому згідно з ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, відповідно до пунктів 2, 4 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У поданій позовній заяві відповідачем визначено Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, однак оскаржувальна вимога про сплату боргу №Ю35-25 від 15.08.2017р. прийнята Офісом великих платників податків ДФС.

Таким чином, позивачу необхідно визначити належного відповідача за поданою позовною заявою, до якого заявлені позовні вимоги.

Згідно частиною 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представником позивача не надано до позовної заяви доказу сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Натомість, разом з позовом позивач надав до суду заяву про відстрочення сплати та зменшення судового збору, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем підприємства, що спричинене скороченням виробництва ракетно-космічної продукції, яка для підприємства є профілюючою.

Вирішуючи заяву про відстрочення сплати та зменшення судового збору, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік суб'єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Крім того, частина друга цієї статті передбачає, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, вказана норма не передбачає одночасного застосування відстрочення сплати та зменшення розміру судового збору, про що клопоче позивач. Крім того позивач не обґрунтував на яку суму він просить зменшити судовий збір.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати суду докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Враховуючи наведене вище, вбачається, що позивач не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення його сплати. Дана позиція викладена в ухвалах Верховного суду:

від 17.04.2018 року у справі №817/551/17;

від 02.05.2018 року у справі №818/820/17;

від 10.05.2018 року у справі №816/709/17;

від 21.05.2018 року у справі №826/1432/17.

Так в ухвалі Верховного суду від 21.05.2018 року у справі №826/1432/17 зазначено, що правовими нормами законодавства встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, за яких, з огляду на майновій стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, проте саме по собі посилання юридичної особи на відсутність коштів, не є таким, що у розумінні вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України та Закону №3674-VI може зумовити відстрочення сплати судового збору. Зазначене має відношення і до позивача.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених позивачем у клопотанні про зменшення розміру судового збору поважними, а тому задоволенню клопотання не підлягає. .

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на 1 січня 2018 року становить 1762 грн., і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту позовних вимог позивачу необхідно сплатити за подання адміністративного позову майнового характеру судовий збір у розмірі 616 700,00 грн. за реквізитами:

отримувач: УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; Код ЄДРПОУ (отримувача): 37989253; Рахунок: 4008 за кодом бюджетної класифікації доходів: 22030101; Банк: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпро МФО: 805012.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, суд вважає, за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та щодо поновлення строку звернення до суду - відмовити.

У задоволенні заяви Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про відстрочення сплати та зменшення судового боргу - відмовити.

Позовну заяву Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги- залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- уточненої позовної заяви з визначенням належного відповідача;

- письмового пояснення із зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом, у період з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про вимогу щодо сплати боргу №Ю35-25 від 15.08.2017р. по дату фактичного звернення до суду (23.05.2018р.).

- документу про сплату судового збору у розмірі 616 700,00 грн.;

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію даної ухвали направити особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили в порядку ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду в апеляційному порядку у випадку, передбаченому п.10 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1