Справа № 821/902/18
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/902/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Садова О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 20.04.2018 р. № 21-01-229/057-13с,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.04.2018 р. № 21-01-229/057-13с.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.05.2018 р. отримала постанову про накладення штрафу від 20.04.2018 р. № 21-01-229/057-13с, якою на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 223380 грн. за порушення ч.3 ст.24 КЗпП України. Дана постанова винесена за результатами інспекційного відвідування, яке відбулося з 23.03.2028 р. по 26.03.2018 р. Відповідачу були надані письмові пояснення стосовно того, що працю найманих працівників/неоформлених працівників у господарській діяльності не використовую, персонал надано в найм ТОВ "Стафф-Сервіс" згідно умов укладеного господарського договору аутстаффінга від 18.01.2017 р. Зазначене підприємство є посередником з працевлаштування, роботодавцем наданого персоналу є фірма ТОВ "Марінекс ЛТД". Чинним законодавством про працю не передбачено ведення замовником послуги аутстаффінга будь-яких облікових документів по персоналу, роботодавцем якого виступає третя особа. Договір аутстаффінга недійсним судом не визнано і жодна особа не заперечує дійсність цього договору або їх окремих положень на підставах, встановлених законом. Вказує на те, що відповідач спочатку встановив факт відсутності офіційного оформлення найманих робітників ТОВ "Марінекс ЛТД" (26.03.2018 р.), а лише потім (03.04.2018 р.) дізнався, що фірма-роботодавець нібито ліквідована у лютому 2014 року. Відомості, надані листом ГУ ДФС у Херсонській області від 03.04.2018 р. № 3161/9/21-22-23-02-03, в якому вказується про начебто ліквідацію у лютому 2014 року ТОВ "Марінекс ЛТД", не є допустимими доказами в розумінні ст.74 КАС України. Навмисне спотворення посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області результатів державного нагляду (контролю) призводить до порушення прав працівника на працю, яку він обирає, що суперечить ст.43 Конституції України. Згідно ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципів рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників. Таким чином з боку відповідача здійснено незаконне втручання в трудові відносини між працівниками та їх роботодавцем. Оскаржувана постанова вочевидь суперечить нормам ст.ст.19, 43 Конституції України та не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.05.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 08.06.2018 р. о 09:00 год.

Ухвалою від 08.06.2018 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 18.06.2018 р. на 13:00 год.

04.06.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що відповідно до ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю. На підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 16.02.2018 р. № 1742/921-22-13-06 відповідно до наказу ГУ Держпраці у Херсонській області від 15.03.2018 р. № 243 та направлення від 15.03.2018 р. № 303 здійснено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_4 в кафе "Пікнік". Під час інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_5 (офіціант) та ОСОБА_6 (адміністратор) допущені до роботи ФОП ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, чим порушено вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України. Що стосується наданого договору аутстаффінга вказує на те, що за своєю природою він є договором з надання послуг, при цьому можливість (порядок) надання вказаних послуг врегульовано Законом України "Про зайнятість населення", який встановлює дві категорії суб'єктів господарювання, ті, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців. Згідно ч.1 ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця на умовах трудових договорів, здійснюється на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Такого дозволу ТОВ "Стафф-Сервіс" не має, а згідно листа ГУ ДФС у Херсонській області від 13.04.2018 р. № 3450/9/21-22-13-06 ТОВ "Стафф-Сервіс" взагалі не має найманих працівників. З цих підстав ГУ Держпраці у Херсонській області не взято до уваги вищевказаний договір. Листом від 03.04.2018 р. № 3161/9/21-22-23-02-03 ГУ ДФС у Херсонській області повідомило про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-1, ч.2 ст.172, ч.1 ст.172 КК України та про те, що згідно листа почесного Консульства Республіки Сейшельські острови від 30.11.2017 р. "Marinex LTD" ліквідовано у лютому 2014 року. Таким чином стосовно позивача правомірно винесено постанову про накладення штрафу від 20.04.2018 р. № 21-01-229/057-13с. Просить відмовити в задоволенні позову.

15.06.2018 р. та 18.06.2018 р. позивачем подано відповіді на відзив, в яких вказує на те, що відзив не містить будь-які докази законності дій відповідача. Відповідач залишив поза увагою Порядок формування та ведення переліку суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2013 р. № 400. Відповідач, вказавши ст.39 Закону України "Про зайнятість населення", не звернув увагу на ст.37 цього Закону, котра регламентує діяльність суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва в Україні. Звертає увагу на те, що почесний консул не є консульською посадовою особою в розумінні Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні, затвердженого Указом Президента України від т10.06.1993 р. № 198/93, а тому лист Почесного Консульства Республіки Сейшельські Острови, який не містить легалізації або апостиля, не є офіційним документом. Твердження відповідача про начебто ліквідацію у лютому 2014 року ТОВ "Марінекс ЛТД" спростовується свідоцтвом про належну реєстрацію та діяльність юридичної особи "Марінекс ЛТД" від 08.05.2018 р. До повноважень ГУ Держпраці у Херсонській області не входить визнання правочинів недійсними, оскільки це є компетенцією суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 20.06.2013 р., основним видом економічної діяльності якої є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 16.02.2018 р. № 1742/921-22-13-06 відповідно до пп.6 п.5 Порядку здійснення державного контролю з додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 начальником ГУ Держпраці у Херсонській області 15.03.2018 р. прийнято наказ № 243 "Про проведення інспекційного відвідування" у ФОП ОСОБА_4 за фактичною адресою здійснення господарської діяльності - м.Херсон, вул.Комкова, 87, кафе "Пікнік".

15.03.2018 р. видано направлення № 303 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 з питання дотримання законодавства про працю, в тому числі оформлення трудових відносин.

Відповідно до ст.259 КЗпП України, ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.п.19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295, у період з 23.03.2018 р. по 26.03.2018 р. проведено інспекційне ФОП ОСОБА_4 за місцем здійснення господарської діяльності - м.Херсон, вул.Комкова, 87, кафе "Пікнік", за результатами якого складено акт від 26.03.2018 р. № 21-01-229/057.

Під час здійснення інспекційного відвідування було встановлено, що у ФОП ОСОБА_4 2 працівники допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Так, станом на 23.03.2018 р. на робочому місці знаходяться ОСОБА_5 - офіціант та ОСОБА_6 - адміністратор. Роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи та не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці.

До інспекційного відвідування надано повідомлення ТОВ "Стафф-Сервіс" про надання персоналу в кількості 2 осіб, роботодавцем яких виступає фірма ТОВ "Марінекс ЛТД", та витяг з наказу від 18.01.2017 р. № 18 про прийняття робітників ОСОБА_5 - офіціант та ОСОБА_6 - адміністратор на зазначені посади згідно їх заяв.

Згідно опитування ФОП ОСОБА_4Ю, у кафе працюють 2 працівники по договору аутстаффінга від 18.01.2017 р. - адміністратор Вовченко А.В., офіціант ОСОБА_5

28.03.2018 р. позивачем подано зауваження на акт інспекційного відвідування, на які надано відповідь від 29.03.2018 р. за № 01-08/1/734.

30.03.2018 р. відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень № 21-01-229/057-028.

05.04.2018 р. начальником ГУ Держпраці у Херсонській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу 20.04.2018 р. о 11:30 год., а 06.04.2018 р. позивачу направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

За результатами розгляду справи ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.04.2018 № 21-01-229/057-13с, за порушення ч.3 ст.24 КЗпП України на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 223380 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ст.259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) врегульовано Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невинних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Приписами п.5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; - роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); - роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно п.8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Відповідно до п.11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п.п.19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Згідно п.21 Порядку № 295 якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 27 Порядку № 295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п.29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З аналізу даних правових норм слідує, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. При цьому однією із підстав інспекційного відвідування є отримання інформації від ДФС та її територіальних органів, про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Як вбачається з матеріалів справи підставою прийняття наказу від 15.03.2018 р. № 243 "Про проведення інспекційного відвідування" та винесення направлення на проведення інспекційного відвідування від 15.03.2018 р. № 303 стало надходження листа ГУ ДФС у Херсонській області від 16.02.2018 р. № 1724/921-22-13-06, в якому зазначалося про те, що за результатами фактичної перевірки встановлено порушення в частині трудового законодавства, виявлено трьох неоформлених найманих працівників.

На підставі наказу від 15.03.2018 р. № 243 та направлення від 15.03.2018 р. № 303 23.03.2018 р. інспектором праці здійснено інспекційне відвідування кафе "Пікнік", розташоване за адресою: м.Херсон, вул.Комкова, 87, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_4

Сторонами не оскаржуються підстави та правомірність проведення інспекційного відвідування. Позивач не погоджуються з встановленими під час інспекційного відвідування висновками про порушення законодавства про працю, а саме ч.3 ст.24 КЗпП України у зв'язку з допуском до роботи працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу. Вказує на те, що персонал надано в найм ТОВ "Стафф-Сервіс" згідно умов укладеного між ними господарського договору аутстаффінга від 18.01.2017 р., яке є посередником з працевлаштування, а роботодавцем персоналу виступає фірма ТОВ "Марінекс ЛТД". Чинним законодавством не передбачено ведення замовником послуги аутстаффінга будь-яких облікових документів по персоналу, роботодавцем якого виступає третя особа.

Суд не погоджується з такими доводами позивача з наступних підстав.

Аутстаффінг (англ. out - "поза" + англ. Staff - "штат") передбачає надання підприємства-провайдера в розпорядження підприємства-замовника персоналу для виконання певних робіт.

В міжнародному праві порядок застосування аутстаффінга регулюється Конвенцією про приватні агентства зайнятості № 181, ухваленою 19.06.1997 р., що не ратифікована Україною.

Термін "аутстаффінг" в законодавстві України не закріплений, проте норми, визначені ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VІ, поширюються на правовідносини, що виникають під час провадження діяльності суб'єктів господарювання, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, що є тотожним природі договору аутстаффінга.

Також пп.14.1.183 п.14.1 ст.14 ПК України містить визначення поняття послуги з надання персоналу як господарської або цивільно-правової угоди, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця на умовах трудових договорів, здійснюється на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Порядок видачі дозволу на наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що суб'єкти господарювання - роботодавці, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, направляють працівників за умови, якщо це передбачено колективним договором такого роботодавця, та за наявності згоди первинної профспілкової організації і зобов'язані: 1) укласти договір з роботодавцем про застосування праці працівника; 2) виплачувати працівникові заробітну плату в розмірі, не нижчому, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом, та заробітної плати, яку отримує працівник у роботодавця за виконання такої ж роботи; 3) забезпечувати працівнику час роботи та відпочинку на умовах, визначених для працівників роботодавця, що передбачено умовами колективного договору та правилами внутрішнього трудового розпорядку; 4) нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на користь працівника; 5) не перешкоджати укладенню трудового договору між працівником та роботодавцем, у якого виконувалися ним роботи.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" забороняється діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця без дозволу.

Так, відповідачем надано до суду Витяг з переліку суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців, серед яких у переліку значиться і ТОВ "Стафф-Сервіс", проте у графі "Відомості про номер дозволу та/або ліцензії, орган, що їх видав, дата видачі (для суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців на умовах трудового договору)" інформація відсутня.

Згідно укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Стафф-Сервіс" договору аутстаффінга від 18.01.2017 р., предметом даного договору визначено: Виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати за заявкою Клієнта послуги з надання Клієнтові працівників Виконавця для участі у виробничому процесі, керуванні виробництвом або для виконання інших функцій, пов'язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції, на умовах цього договору (п.1.1 договору). Згідно п. 2.1.6 договору Виконавець зобов'язується належним чином вести кадровий облік по усіх своїх працівниках. Обов'язок по належному оформленню трудових або інших договорів зі своїми працівниками повністю лежить на Виконавцеві.

Тобто, за умовами договору ТОВ "Стафф-Сервіс" зобов'язане виконувати за заявкою ФОП ОСОБА_4 послуги з надання своїх працівників, належним чином вести кадровий облік своїх працівників. Договором аутстаффінга не передбачено виконання ТОВ "Стафф-Сервіс" посередницьких послуг з працевлаштування працівників ТОВ "Марінекс ЛТД" і такі умови не можуть бути передбачені договором аутстаффінга, оскільки це суперечить самому змісту даного договору.

В той же час листом ГУ ДФС у Херсонській області від 13.04.2018 р. № 3450/9/21-22-13-06 повідомлено, що ТОВ "Стафф-Сервіс" не має найманих працівників. Даний факт не заперечує у судовому засіданні і представник позивача, який зазначив, що персонал наданий ФОП ОСОБА_4 для роботи за договором аутстаффінга від 18.01.2017 р. та вказані робітники є працівниками ТОВ "Марінекс ЛТД", а ТОВ "Стафф-Сервіс" виступало посередником у їх працевлаштуванні.

Доводи представника позивача про те, що в даному випадку відповідачем необхідно було врахувати вимоги ст.37 Закону України "Про зайнятість населення" суд не бере до уваги, оскільки нею врегульовано інші правовідносини, ніж ті, які визначено сторонами договору аутстаффінга від 18.01.2017 р. Так, цією статтею визначено діяльність суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, а договором аутстаффінгу від 18.01.2017 р., укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Стафф-Сервіс", встановлено зобов'язання ТОВ "Стафф-Сервіс" надавати позивачу послуги з надання своїх працівників.

Що стосується тверджень представника позивача про залишення відповідачем поза увагою Порядку формування та ведення переліку суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2013 р. № 400 (далі - Порядок № 400), суд зазначає, що даний Порядок жодним чином не впливає на висновки відповідача про порушення ФОП ОСОБА_4 трудового законодавства. Так, Порядок № 400 визначає процедуру формування та ведення переліку суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців (далі - перелік). Відповідно до п.2 Порядку № 400 включенню до переліку підлягають суб'єкти господарювання, які відповідно до статей 36-39 Закону України "Про зайнятість населення" надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців (далі - посередники).

Відповідач не тільки не заперечує факту включення ТОВ "Стафф-Сервіс" до вказаного переліку, а навпаки на підтвердження цього надав до суду відповідний витяг.

Як вже зазначалося, згідно умов договору аутстаффінга від 18.01.2017 р. ТОВ "Стафф-Сервіс" не надавало ФОП ОСОБА_4 посередницьких послуг з працевлаштування, а зобов'язано було надавати своїх працівників, яких ТОВ "Стафф-Сервіс" не має.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, відповідачем правомірно не взято до уваги договір аутстаффінга від 18.01.2017 р., укладений позивачем з ТОВ "Стафф-Сервіс".

Стосовно наданих позивачем витягу з наказу від 18.01.2017 р. ТОВ "Марінекс ЛТД" № 18-к про прийняття на роботу суд зазначає, що дана копія не містить обов'язкових реквізитів, встановлених Вимогами до оформлення документів (ДСТУ 4163-2003). Так як витяг є копією первинного документа, відповідно до п.5.27 необхідним реквізитом є відмітка про засвідчення копії документа та особи, яка його засвідчила, що на цій копії відсутнє. Крім того, витяг складено іноземною фірмою-нерезидентом та скріплений її печаткою, однак викладений українською мовою без будь-якого засвідчення автентичності перекладу.

Отже, враховуючи все вищезазначене, суд погоджується з висновками відповідача про те, що позивачем порушено ч.3 ст.24 КЗпП України.

Так, ч.1 ст.24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст.187 цього Кодексу);6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зазначене, позивачем не спростовано встановлені відповідачем під час здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин порушення позивачем трудового законодавства, що зафіксовані актом інспекційного відвідування від 26.03.2018 р. № 21-01-229/057.

Відтак, на підставі вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509, який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.ч.2-7 ст.53 Закону України "Про зайнятість населення", за наслідками проведеної у період з 23.03.2018 р. по 26.03.2018 р. інспекційного відвідування 20.04.2018 р. відбувся розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Позивача було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю 20.04.2018 р. шляхом направлення на адресу ФОП ОСОБА_4 відповідного повідомлення, що узгоджується з вимогами п.6 Порядку № 509.

За наслідками розгляду справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, 20.04.2018 р. начальником ГУ Держпраці у Херсонській області правомірно винесено постанову № 21-01-229/057-13с про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_4 у розмірі 223380 грн.

Таким чином, оскаржувана позивачем постанова про накладення штрафу від 20.04.2018 р. № 21-01-229/057-13с прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Отже, адміністративний позов ФОП ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (75600, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Херсонській області (73003, м.Херсон, вул.Театральна, 8, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 20.04.2018 р. № 21-01-229/057-13с.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 червня 2018 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 10.4