Справа № 815/3401/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3401/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (надалі позивач, ФОП ОСОБА_5К.) звернулась до суду з позовом до Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (надалі відповідач, ОДПІ), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 21.07.2016 року №, від 29.07.2016 року №, №, №, №, а також рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.07.2016 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 29.07.2016 року.

В позовній заяві позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що спірні рішення були прийняті відповідачем за результатами двох документальних перевірок позивача, результати яких відображені в акті документальної планової виїзної перевірки позивача №1162/1503-1301/НОМЕР_1 від 07.07.2016 року щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року (надалі акт від 07.07.2016 року), а також в акті позапланової виїзної перевірки позивача №1266/1503-1301/НОМЕР_2 від 26.07.2016 року (надалі акт від 26.07.2016 року). Позивач вважає оскаржені рішення протиправними, оскільки прийняті на підставі необґрунтованих висновків актів перевірок від 07.07.2016 року та 26.07.2016 року, які не підтверджені належними доказами та спростовуються фактичними обставинами справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення: від 21.07.2016 року №, від 29.07.2016 року №, №, №, № і відмовив у задоволенні позовних вимог стосовно рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.07.2016 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 29.07.2016 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржував та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОДПІ та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 25.06.2008 року, перебуває на обліку в ОДПІ з 26.06.2008 року, здійснює діяльність на загальній системі оподаткування без реєстрації платником ПДВ за кодом КВЕД 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний)» і зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

17.06.2016 року на підставі наказу Начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №192 від 06.06.2016 року та відповідно до плану-графіку перевірок посадовою особою Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на підставі ст.77 ПК України проведено документальну планову виїзну перевірку позивача та складений акт від 07.07.2016 року (т.1, а.с.20-33).

В звязку із поданням позивачем заперечень від 12.07.2016 року до акту планової перевірки від 07.07.2016 року (т.1а.с.206-209), Іллічівською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку позивача, результати якої відображені в акті від 26.07.2016 року (т.1, а-с.28-33).

На підставі вищезазначених актів були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.07.2016 року, яким було застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000,00 грн. за порушення ст.11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», (т.1 а.с.13);

- № від 29.07.2016 року, яким було нараховано штраф по податку з доходів фізичних осіб на суму 510,00 грн. (т.1 а.с.15);

- № від 29.07.2016 року, яким було нараховано штраф на суму 510,00 грн.(т.1 а.с.14);

- № від 29.07.2016 року, яким було збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4717,29 грн., з яких 3773,83 грн. - за податковими платежем та 943,46 грн. - за штрафними санкціями (т.1 а.с.16);

- № від 29.07.2016 року, яким було збільшено суму грошового зобовязання за платежем - військовий збір на суму 380,88 грн., з яких 304,70 грн. - за основним платежем та 76,18 грн. - за штрафними (т.1 а.с.17);

Також ОДПІ на підставі вищевказаних актів перевірок прийняла рішення № від 29.07.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 3762,97 грн. (т.1 а.с.18) та вимогу про сплату боргу № від 29.07.2016 року, яким вимаже сплатити недоїмку по єдиному внеску на суму 8592,46 грн. (т.1 а.с.19).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції визнав неправомірним винесення відповідачем спірних податкових повідомлень рішень, та відмовив у задоволені позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.07.2016 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 29.07.2016 року, зазначивши, що ці рішення та вимога вже скасовані рішенням ГУ ДФС в Одеській області №1090/В/15-32-10-01-06 від 15.09.2016 року, яке залишено без змін рішенням ДФС України №11057/В/99-99-11-02-02-25 від 21.10.2016 року.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно акту від 07.07.2016 року підставою для нарахування позивачу податковим повідомленням-рішенням № від 21.07.2016р. штрафної санкції на суму 10000,00 грн. за порушення ст.11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» стало те, що позивачем здійснив роздрібний продаж сигарети «Прилуки Класичні» за ціною, вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, а саме: відповідно до видаткової накладної №ОД-15 15-000014073 від 14.02.2015 року було придбано у ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс Україна» тютюнові вироби, у тому числі сигарети «Прилуки Класичні», максимальна роздрібна ціна згідно вищевказаної накладної складає 11,91 грн. за одну пачку, а відповідно до контрольної стрічки РРО за 16.02.2016 року, чеком №000009471 від 16.02.2015 року позивачем було продано сигарети «Прилуки Класичні» за 13,15 грн..

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до видаткової накладної №ОД-15 15-000014073 від 14.02.2015 року (т.1 а.с.203-204) позивачем було придбано у ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс Україна» тютюнові вироби, у тому числі сигарети «Прилуки Класичні», і максимальна роздрібна ціна на ці сигарети згідно вищевказаної накладної складає 11,91 грн..

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач реалізовував вищевказані сигарети «Прилуки Класичні» за ціною 12,50 грн. за пачку, а не за ціною 11,91 грн. як стверджує податковий орган, що підтверджується чеком № за 18.02.2015 року (т.1 а.с.205).

Враховуючи наданий сторонами на підтвердження своїх доводів обсяг документальних доказів, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що відповідачем не було доведено та не було надано письмових доказів на підтвердження тих обставин, що чек №000009471 від 16.02.2015 року підтверджує продаж за ціною 13,15 грн. за одну пачку сигарет «Прилуки Класичні», отриманих саме згідно видаткової накладної №ОД-15 15-000014073 від 14.02.2015 року.

Судом першої інстанції на підставі положень 14.1.106 п.14.1 ст.14, статей 215, 221 ПК України вірно зазначено, що максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками, а продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих субєктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, а отже максимальні роздрібні ціни, які зазначаються на відповідних пачках тютюнових виробів, визначаються виробником та декларуються їм, при цьому в залежності від дати та партії виготовлення тютюнових виробів, їх максимальна роздрібна ціна може бути різною.

Виходячи з цього, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів суду того факту, що придбані позивачем за видатковою накладною №ОД-15 15-000014073 від 14.02.2015 року сигарет «Прилуки Класичні», максимальна роздрібна ціна яких визначена на рівні 11,91 грн., були реалізовані позивачем за чеком РРО від 16.02.2016 року №000009471 за 13,15 грн., адже за такою ціною могли продаватися сигарети, отримані позивачем згідно інших видаткових накладних і з іншою максимальною роздрібною ціною.

Отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 21.07.2016 року.

Що стосується винесення податкового повідомлення-рішення № від 29.07.2016 року, яким було нараховано штраф по податку з доходів фізичних осіб на суму 510,00 грн., то як слідує з акту від 26.07.2016 року ця сума нарахована за не подачу звіту 1ДФ, в якому, за висновком податкового органу, позивач повинна була відобразити факт виплати своєму чоловіку за оренду частини приміщення.

Позивач заперечує проти такого порушення, вказуючи на те, що приміщення за адресою Одеська обл. м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 120, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, є спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.05.1994 року між позивачем та ОСОБА_6 (т.1, а.с.34) та рішенням Білогород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.06.2008 року, згідно якого було набуто право власності на будівлю за вищевказаною адресою (т.1, а.с.35).

Задовольняючи позовну вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.07.2016 року, суд першої інстанції виходив з того що, відповідач в акті перевірки не посилається на жодний первинний документ, який би підтверджував факт виплати позивачем грошових коштів її чоловіку ОСОБА_6 за оренду приміщення, та не надав доказів цього факту в ході судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно п.п.1.6, 1.7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №395 від 14.03.2013 року, за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

В той же час, в акті перевірки відсутні посилання на первинні документи, на підставі яких податковим органом був зроблений висновок про виплату позивачем орендної плати своєму чоловіку ОСОБА_6, а також відсутні посилання на те, що позивач відмовилась від надання таких первинних документів на вимогу контролюючого органу.

Оскільки в ході судового розгляду ОДПІ в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, яка зобовязує субєкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, не надано будь-яких інших доказів на підтвердження факту оренди вищевказаного приміщення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкового-повідомлення рішення № від 29.07.2016 року.

За змістом акту від 26.07.2016 року суть порушень, які стали підставами для винесення податкових повідомлень-рішень від 29.07.2016 року №, № та № полягає в тому, що позивачем на перевірку надані первинні документи - квитанції про сплату за товар, перелік яких наведений на стор.3-5 акту перевірки, які пошкодженні коректором, і з яких неможливо визначити платника, так як відсутній реєстраційний номер особової картки платника податків. З цих підстав ОДПІ вважає, що суми за цими квитанціями в загальному розмірі 25158,83 грн. неправомірно включені до складу витрат, а тому позивач на цю суму занизила оподатковуваний дохід.

Заперечуючи проти таких порушень, позивач зазначила, що первинні документи, які підтверджують всі задекларовані нею витрати за період 2013-2015 років вона не втрачала, не пошкоджувала та надала під час планової документальної перевірки в повному обсязі (т.1 а.с.156), а також підтвердила правильність реквізитів у зазначених в акті перевірки квитанціях довідкою Першого Білгород-Дністровського відділення АТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» від 13.07.2016 року №Р2-В-27/56-90, в якій зазначено, що згідно квитанцій за період з 2013 року по 2015 рік необхідно вважати вірним платника ОСОБА_5, і на рахунок №0 Одеська філія ТОВ «Кримська водочна компанія» кошти відповідно до зазначених у довідці квитанцій було зараховано від платника ОСОБА_5 (т.1 а.с.37-58).

Дослідивши квитанції, на які посилається ОДПІ в акті від 26.07.2016 року і копії яких долучені до даної справи (т.1, а.с.158-204), та враховуючи інформацію, яка викладена в довідці Першого Білгород-Дністровського відділення АТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» від 13.07.2016 року №Р2-В-27/56-90 стосовно належного платника за цими квитанціями, та факту надходження коштів за ними до отримувача - ТОВ «Кримська водочна компанія», колегія суддів вважає безпідставним висновок акту перевірки про завищення позивачем витрат на суму 25158,83 грн. внаслідок неналежності первинних документів (квитанцій про оплату) на цю суму.

Також є правильним посилання суду першої інстанції на той факт, що визначені в акті перевірки недоліки вищевказаних квитанцій у вигляді відсутності на них ідентифікаційного номера платника були усунуті позивачем в термін 5 днів з дати проведення позапланової перевірки від 26.07.2016 року шляхом надання вищевказаної інформації від банківської установи.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 29.07.2016 року №, № та №.

Колегія суддів також вважає вірним рішення суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.07.2016 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 29.07.2016 року, оскільки дане рішення та вимога були скасовані рішенням ГУ ДФС в Одеській області №1090/В/15-32-10-01-06 від 15.09.2016 року, яке залишено без змін рішенням ДФС України №11057/В/99-99-11-02-02-25 від 21.10.2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11 червня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2