Справа № 805/2592/16-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2018 року

Київ

справа № 805/2592/16-а

адміністративне провадження № К/9901/31097/18

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.10.2016 (суддя Смагар С.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 (головуючий суддя Компанієць І.Д., судді: Гаврищук Т.Г., Ястребова Л.В.)

у справі № 805/2592/16-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення та акту про результати фактичної перевірки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Мангульська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016 № на суму 20000 грн., акту про результати фактичної перевірки від 30.06.2016 № 321/05-40-40/.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2016, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017, позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № про застосування штрафної санкції в сумі 20 000 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції Мангульська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині задоволених позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги Мангульська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій зазначає наступні доводи. Факт здійснення позивачем реалізації саме підакцизних товарів (алкогольних та тютюнових виробів) підтверджується наявністю у фіскальному чеку запису про підакцизний податок у розмірі 5 % від ціни підакцизних товарів. У зазначеному чеку замість найменування конкретного виду товару вказано «Вино», за ціною 22 грн., але є рядок з вказівкою на нараховану та стягнуту з покупця суму акцизного податку у розмірі 5%.

В свою чергу, продаж пачки сигарет за ціною вищою від максимально роздрібних цін на тютюнові вироби підтверджується чеком терміналу Приватбанку, у чеку замість найменування конкретного виду товару вказано «платіж» та сума 15 грн. Зазначена розрахункова операція не проведена через зареєстрований, опломбований, переведений у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій.

Таким чином, позивачем порушені вимоги статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»: у частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимально роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлені виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, а також у частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

А тому, відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № на загальну суму 20 000 грн. винесено правомірно та не підлягає скасуванню.

Представником ОСОБА_1 подані до суду заперечення на касаційну скаргу, відповідно до яких, відповідачем не надано належних та допустимих доказів здійснення продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів за ціною нижчою ніж встановлено законодавством, відтак рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, обґрунтованими, а касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 30.06.2016, на підставі наказу від 29.06.2014 № 130 про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а саме магазину за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем проведена фактична перевірка з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами магазину «Дюшес» за адресою: АДРЕСА_1

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 30.06.2016 № 321/05-40-40/, яким встановлено порушення вимог статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.2015 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), а саме роздрібна торгівля тютюновими виробами за ціною вищою від максимальної роздрібної ціни та тютюнові вироби, встановленої виробником таких тютюнових виробів та постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 № 957: роздрібна торгівля алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної на алкогольний напій.

За висновками акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № , згідно якого, на підставі підпункту 54.3.3 підпункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, абзацу 13, 14 часини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення статті 11-1 Закону № 481/95-ВР застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 20 000 грн.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2016 відповідачем був прийнятий наказ № 130 про проведення фактичної перевірки позивача, а саме за адресою АДРЕСА_1, посилання на який вказано у акті перевірки від 30.06.2016 № 321/05-40-40/. Також, відповідачем до позивача було надіслано направлення на перевірку від 30.06.2016 № 00136, яке позивач отримала, про що свідчить дата та підпис позивача у направлені на перевірку.

Положеннями статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР визначено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати. Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 мінімальна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується з 01.09.2015 складає 274 грн. 50 коп., отже мінімальна ціна за 0,5 літрів 18-відсоткового спирту складає 24 грн. 70 коп.

Як зазначає відповідач, перед початком фактичної перевірки господарської діяльності магазину «Дюшес», що належить ОСОБА_1 здійснено контрольну закупівлю акцизної групи товарів, а саме пляшки вермуту «Вишня з коньяком» місткістю 0,5 л. міцністю 18% за ціною 22 грн. та пачки цигарок «Прилуки особливі» за ціною 15 грн. Продавцем магазину за купівлю товару пляшки вермуту «Вишня з коньяком» надано фіскальний чек від 30.06.2016 № 48 на суму 22 грн., у зазначеному чеку замість найменування конкретного виду товару вказано «Вино».

Також, була придбана пачка цигарок «Прилуки особливі» за ціною 15 грн., закупівля здійснювалась за допомогою платіжної карти за безготівковий розрахунок згідно чеку терміналу Приватбанку від 30.06.2016 « 012937 на суму 15 грн. У чеку замість найменування конкретного виду вказано «платіж» та сума 15 грн.

Згідно з абзацом 13 частини другої статті 17 Закону України № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Відповідно до абзацу 14 частини 2 статті 17 Закону України № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10 000 гривень.

За висновками судів попередніх інстанцій роздруківка з терміналу Приватбанку на суму 15 грн. та фіскальний чек на суму 22 грн., в розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), яка кореспондується зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції), відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не можуть вважатись належним доказом факту продажу алкогольних напоїв та цигарок, з огляду на те, що не можливо встановити, який саме товар було реалізовано.

Як вірно зазначено судом першої інстанції та підтримано судом апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи квитанції не стосуються предмету спору з огляду на те, що в них не вказано, за який саме товар було здійснено розрахунок. У фіскальному чеку на суму 22 грн. зазначено «вино», без визначення яке саме вино, який відсоток спирту та не містить буд-яких ідентифікуючих ознак. Роздруківка з терміналу на суму 15 грн. взагалі не вказує за який саме товар була здійснена оплата та дана роздруківка не є фіскальним чеком.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов'язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою-другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про скасування податкового повідомлення-рішення Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 22.07.2016 № про застосування штрафної санкції у сумі 20 000 грн.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З огляду на викладене , висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду