Справа № 826/9054/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
15 червня 2018 року м. Київ № 826/9054/18
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Донець В.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1
доВерховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київського міського військового комісаріату
провизнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта в частині, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про:

визнання протиправним та нечинним положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2015) у частині застосування норми і положення статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України;

визнання дій Кабінету Міністрів України протиправними та скасування положення пункту 1 постанови від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у частині зменшення складових грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії як такий, що суперечить Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 процентів грошового забезпечення, встановленого на час призначення пенсії з 01.04.2011 згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції на 01.01.2011) до 70 процентів грошового забезпечення, з якого здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з основного розміру пенсії 90 процентів грошового забезпечення з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат;

визнання дій Київського міського військового комісаріату протиправними, які полягають у внесенні до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 01.01.2018 розміру посадового окладу начальника самостійного управління, який не відповідає додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90;

зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням розміру посадового окладу начальника самостійного управління, який відповідає 54 тарифному розряду згідно додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90, та подати її встановленим порядком до пенсійного органу.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Як убачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено вимогу до Верховної Ради України про визнання протиправним та нечинним окремих положень Бюджетного кодексу України.

Водночас статтею 264 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень, передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень (пункти 1-2 частини першої).

Статтею 266 КАС України встановлені особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат (пункти 1-4).

Зміст наведених свідчить про відсутність компетенції в адміністративних судів розглядати вимоги про протиправність та нечинність законів України.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України.

Отже, Конституцією України передбачено спеціальний судовий орган, який здійснює судовий контроль щодо конституційності законів України.

Відповідно до частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Наведені положення Конституції України та КАС України дають підстави для висновку, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вимоги щодо визнання протиправними та нечинними законів України, повноваженнями щодо перевірки законів на конституційність наділений Конституційний Суд України.

Відповідно до частини четвертої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки позивачем об`єднано вимоги, які належить розглядаються за правилами конституційного та адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України.

Крім того, частиною п`ятою статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Згідно з частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо <...> оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України <...>.

Наведені норми також є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки об`єднано вимоги, щодо однієї з яких визначено виключну підсудність.

Керуючись пунктами 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:
Повернути позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта в частині, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя В.А. Донець