Справа № 497/1196/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 497/1196/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Раца В.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову від 30 листопада 2017 року, ухвалену Болградським районним судом Одеської області у складі головуючого-судді Раца В.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», про зобов'язання виплатити грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Болградського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

- зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити ОСОБА_2, грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою від 20 листопада 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Болградський районний суд Одеської області задовольнив адміністративний позов ОСОБА_2 у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Одеського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів ті, які ним були встановлені під час розгляду справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що в свою чергу призвело до порушення норм матеріального та процесуального права та як наслідок ухвалення неправильного рішення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції проігнорував те, що відповідно до пп. 2 п. 2.1 розділу «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» документи про стаж повинні відповідати Порядку №637 від 12.08.1993 року (зі змінами).

ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надала.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що позивач з 08.06.2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджено протоколом № 707 від 12.6.2017 року (а.с. 25), відповідно до якого загальний стаж роботи позивача складає 38 років 7 місяців 11 днів.

Також суд першої інстанції встановив, що 27.06.2017 року позивач звернулася до апелянта із заявою про нарахування їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.22), але листом № 45/С-01 від 07.07.2017 року позивачу було відмовлено у виплаті вищезазначеної грошової допомоги. Відмова вмотивована тим, що посада викладача в позашкільних закладах освіти Переліком не передбачена, а тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років (а.с. 9).

Встановив суд першої інстанції і те, що відповідно до копії трудової книжки позивач з 21 вересня 1978 року по цей час працює на посаді викладача по класу фортепіано Болградської ДМШ (а.с 7-8). З 1 січня 2007 року позивач є завідуючим фортепіанним відділом, що підтверджено довідкою Болградської дитячої музичної школи №46 від 01.08.2017 року (а.с.12).

Зазначені обставини сторонами у справі не оспорюються.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж"статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011р. №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язано з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Апеляційний суд встановив, що апелянт, відмовляючи у задоволенні заяви позивача від 27.06.2017 року, заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на те, що музична школа відноситься до Болградського районного відділу культури, а тому робота на посаді вихователя музичної шкоди не відноситься до посад, що дають право на пенсію за вислугу років, оскільки музична школа відділу культури не є закладом освіти, що передбачений Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993р. №909.

Апеляційний суд зазначає про помилковість таких доводів апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, яка призначається при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно до розділу першого Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, стаж роботи на посаді учителя у загальноосвітньому навчальному закладі, музичній школі і художній школі надає право на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до записів в трудовій книжці Болградська дитяча музична школа відноситься до Болградського районного відділу культури Одеської області.

В преамбулі Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що освіта це основа інтелектуального, культурного, духовного, соціального, економічного розвитку суспільства і держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей, виховання високих моральних якостей, формування громадян, здатних до свідомого суспільного вибору, збагачення на цій основі інтелектуального, творчого, культурного потенціалу народу, підвищення освітнього рівня народу, забезпечення народного господарства кваліфікованими фахівцями.

Відповідно до ст. ст. 28, 29 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Відповідно до ст. ст. 4, 5, 6, 8, 10, 12 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.03.2000 року № 1841-ІІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту». Державне управління позашкільною освітою здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування. При цьому позашкільний навчальний заклад за своїми організаційно-правовими формами може бути державної, комунальної або приватної форми власності, та може функціонувати у формі, зокрема школи мистецтв, що також узгоджується із ст. 39 Закону України «Про освіту».

Відповідно до п. 3 Наказу Держкомстату України, від 09.11.2011 р. № 288 «Про затвердження Методологічних положень зі статистики освіти», Загальноосвітній навчальний заклад - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права громадян на загальну середню освіту.

Відповідно до п. 4 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого Постановою КМУ № 778 від 27.08.2010 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), загальноосвітній навчальний заклад може бути заснований на державній, комунальній чи приватній формі власності.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 3, 4 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року № 651-XIV (в редакції чинній на час винкнення спірних правовідносин), загальна середня освіта - цілеспрямований процес оволодіння систематизованими знаннями про природу, людину, суспільство, культуру та виробництво засобами пізнавальної і практичної діяльності, результатом якого є інтелектуальний, соціальний і фізичний розвиток особистості, що є основою для подальшої освіти і трудової діяльності. Загальна середня освіта є обов'язковою основною складовою безперервної освіти.

Загальна середня освіта спрямована на забезпечення всебічного розвитку особистості шляхом навчання та виховання, які ґрунтуються на загальнолюдських цінностях та принципах науковості, полікультурності, світського характеру освіти, системності, інтегративності, єдності навчання і виховання, на засадах гуманізму, демократії, громадянської свідомості, взаємоповаги між націями і народами в інтересах людини, родини, суспільства, держави.

При цьому систему загальної середньої освіти становлять, окрім іншого, позашкільні заклади.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що позашкільний заклад у формі музичної шкоди, є загальноосвітнім навчальним закладом.

Відповідно до п. 2. Приміток Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років, як працівник освіти, згідно з п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки, стаж роботи викладача, набутий у музичній школі, є спеціальним стажем, який дає право на отримання пенсії за вислугу років як працівник освіти, з педагогічним стажем роботи більше 38 років.

Встановлені судом першої інстанції обставин, які знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи, свідчать про те, що позивач, на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; має страховий стаж понад 30 років, а тому має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій апелянта, які полягають у відмові позивачу виплатити грошову допомогу відповідно до ст. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 2-10, 72-77, 308, п. 1 ч. 1 ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. ст. 328, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11.05.2018 р.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4