Справа № 590/679/18
Суддя: Сатарова О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 590/679/18
Провадження № 2-а/590/23/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 року Ямпільський районний суд

Сумської області

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Сатарова О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області (місцезнаходження: 40009, м.Суми, вул.Іллівська, буд.13; )

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 01.06.2018 року постановою начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області Больбіт Ю.Л. її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 165-1 КпАП України /Порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,/ та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зазначила, що на момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення факт порушення ПП «Ямпіль Інвест» порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у вересні та жовтні 2015 року не доведений. Окрім того, її було притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами строків визначених законом, а тому просить скасувати вказану постанову як незаконну.

Відповідачем наданий відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиваці відповідач посилається на те, що під час документальної планової виїзної перевірки ПП «Ямпіль Інвест» з питань дотримання податкового, валютного законодавства. Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року були виявлені порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідальність за які несе позивач, як головний бухгалтер установи.

Зазначив, що виявлені під час перевірки порушення зазначені в акті перевірки від 22.03.2018 року №1550/18-28-14-01/34113192/12 /акт перевірки суду не надано/, який складено 31 травня 2018 року. При цьому відповідачем звернуто увагу суду на те, що оскаржувана постанова прийнята 01.06.2018, тобто з дотриманням ст..38 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 01 червня 2018 року заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області Больбіт Ю.Л. за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 31 травня 2018 року було прийняте рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1, як головного бухгалтера ПП «Ямпіль Інвест» за ст.156-1 КпАП з накладенням штрафу в сумі 510,00 грн.

Із змісту постанови від 01.06.2018 року вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення: ч.5 та 6 ст.8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п.9 прим.5 розд.VІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2464, ст.156-1 КпАП.

Відповідно до тексту вказаної постанови вказані порушення полягали в тому, що позивачем в вересні та жовтні 2015 року було неправильно застосовано понижувальний коефіцієнт, в зв'язку з чим було занижено єдиний внесок в сумі 83302,52 грн. Такі дії були кваліфіковані за ст. 156-1 КпАП.

В протоколі №13 про адміністративне правопорушення від 31 травня 2018 року в графі «дата, час і місце вчинення порушення» зазначено - акт від 22.03.18 №1550/18-28-14-01/34113/92/12 /а.с. 4/.

Крім того, як зазначає позивач, на підставі акту перевірки №1550/18-28-14-01/34113192/12 контролюючим органом були прийняті наступні рішення:

-Вимогу про сплату боргу /недоїмки/ від 06.04.2018 № ПП «Яспіль Інвест» зобовязано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 83302,52 грн.

-Рішенням від 06.04.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску, до ПП «Ямпіль Інвест» застосовані штрафні фінансові санкції в розмірі 41651,26 грн.

Вказані рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області було оскаржені до Сумського окружного адміністративного суду, про що листом від 19.04.2018 №141 було повідомлено відповідача /а.с. 5/.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі /а.с. 6/.

Відповідачем в якості обґрунтування своїх заперечень надано не завірену належним чином копію рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 по справі № 818/1608/18, яка не набула законної сили.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Однак, вказані вимоги закону у повному обсязі виконані не були.

Так, ч.1 ст.165-1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Частиною 2 ст.165-1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із правопорушень, зазначених у частині першій цієї статті.

Частиною 3 ст.165-1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне відповідальність за ч. 4 ст.165-1 КпАП України.

Дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть адміністративну відповідальність за ч. 5 ст.165-1 КпАП України.

Частиною 6 ст.165-1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною 7 ст.165-1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування»Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Частину шосту статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування»виключено згідно із Законом України від 24.12.2015 р. N 909-VIII.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення: прийняте у справі рішення.

Разом із тим, постанова містить посилання на норми Закону та не містить конкретного опису обставин, встановлених під час розгляду справи та в чому полягало порушення ОСОБА_1 законодавства, відповідальність за яке регламентується статтею 165-1 КУпАП.

Відповідачем не надано до суду акту проведеної перевірки від 22.03.2018 року № 1550/18-28-14-01/34113/92/12 за результатами якого суд міг би дійти висновку про те, яке саме порушення було скоєно позивачем, та не зазначено, чи є виявлене порушення триваючим.

Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.71КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач, в даному випадку, зобов'язаний довести правомірність свого рішення, проте, відповідачем не було надано до суду жодних доказів на обґрунтування законності свого рішення.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення №13 від 31 травня 2018 та постанову №15 про накладання адміністративного стягнення від 01.06.2018, суд вважає, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування матеріали справи не містять, у зв'язку з чим постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

У відповідності із ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Невідповідність викладених у протоколі обставин фактичним обставинам справи, а саме того, яка дія або дії ставляться особі у провину, робить неможливим визнання особи винною внаслідок порушення її права на захист тому, що особа, відносно якої складають протокол, повинна чітко розуміти у чому її звинувачують, на чому неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини стосовно формулювання обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Отже, рішення контролюючого органу не може ґрунтуватися на суперечливих доказах та на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На думку суду, заслуговують на увагу і посилання позивача на те, що відповідач як орган, який має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати відповідні адміністративні стягнення, пропустив двомісячний строк для накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до положень ст.38 КпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Із наданих суду матеріалів /протоколу про амін. правопорушення, постанови про накладення амін. стягнення/ вбачається, що порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове соц. страхування було виявлено 22.03.2018 року, натомість, воно відбулося в конкретному періоді, та не є триваючим правопорушенням, а саме - вересень 2015 року, жовтень 2015 року. При цьому оскаржувана постанова прийнята 01.06.2018 року, тобто з порушенням вимог ст..38 КУпАП.

Отже, на час розгляду справи сплинули строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.165-1 КпАП України.

Встановлені судом обставини свідчать на те, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає критеріям визначеним ст.2 КАС України, прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахування наведеного та приписів ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за необхідне позов задовольнити: скасувати як незаконну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 165-1, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити.

Скасувати як незаконну постанову № 15 від 01 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за ст. 165-1 КпАП України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Судове рішення складено 23 червня 2018 року.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області О.В. Сатарова