Справа № 450/86/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2354/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року, ухвалене головуючим суддею Кіпчарським М.О. в порядку спрощеного провадження у м. Пустомити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №509846 від 25.12.2017 року та закриття провадження у справі.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки він не здійснював самостійного переобладнання транспортного засобу внаслідок чого змінилася б кількість, тип, колір, розміщення та режим роботи зовнішніх світлових приладів. Крім того, зазначає, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не надано жодного доказу, який свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній зазначені.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №509846 від 25.12.2017 року, складеної інспектором роти 4 батальйону УПП у Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом«Mercedes BenzVito», н.з. ВС0086 СР, 25.12.2017року о 00 год. 06 хв. рухався по автодорозі Київ-Чоп 236 км, у якого не працював задній лівий габаритний ліхтар та не освітлений державний номерний знак, чим порушив п.п.31.4.3а) і п.п. 2.9в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 та ч.6 ст.122 КУпАП.

За вчинене правопорушення інспектором поліції накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 340 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що факт вчинення правопорушення доведений та підтверджується, крім обставин, відображених у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії БР №509846від 25.12.2017 року, в тому числі, поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві та відповіді на відзив, в яких він не заперечує факту несправності лівого габаритного ліхтаря, а також рапортом інспектора Ворончука С.В. від 25.12.2017року.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи, в тому числі, зовнішніх світлових приладів(темної пори доби), чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 6 ст.121 КУпАП встановлено, що експлуатація водієм транспортного засобу, в тому числі, з неосвітленим номерним знаком,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами і доповненнями (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п.2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено з матеріалів справи, жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 25.12.2017 року порушення вимог п.п.31.4.3 та п.п.2.9 ПДР України відповідачем не надано, у оскаржуваній постанові такі докази не зазначені і до неї не додані.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги як доказ вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху рапорт інспектора Ворончука С.В від 25.12.2017 року, оскільки такий доказ є неналежним.

Також судом першої інстанції не надано оцінку тому, що позивач погоджувався з фактом несправності лівого заднього габаритного ліхтаря, а до відповідальності його притягнуто за статтею 121 КУпАП, яка встановлює відповідальність за переобладнання транспортного засобу, внаслідок чого змінилася кількість, тип, колір, розміщення та режим роботи зовнішніх світлових приладів.

Апеляційний суд встановив, що такого порушення позивач не вчиняв і жодного доказу про його вчинення відповідачем не надано і не здобуто судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, зокрема, що вона винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),безсторонньо (неупереджено),добросовісно, розсудливо, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №509846 від 25.12.2017 року винесена безпідставно і за відсутності складу адміністративного правопорушення, то така згідно ст. 286 КАС України підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ст. 317 КАС України судове рішення слід скасувати.

Відповідно до статті 139 КАС України апеляційний суд не встановлює новий розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року у справі №450/86/18 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 509846 від 25.12.2017 року, винесену інспектором роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Постанова складена в повному обсязі 19.06.2018