Справа № 822/1654/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1654/18
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якій просить:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановлені статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він брав участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Позивач стверджує, що відповідно до положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на визнання за ним статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення, але відповідач протиправно відмовив йому у визнанні статусу інваліда війни, чим позбавив передбачених законом гарантій.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року відкрито провадження у справі за даним позовом. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

24.05.2018 відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що надані позивачем документи не є підставою вважати доведеним факт зарахування та перебування ОСОБА_1 в складі формувань цивільної оборони в зоні ліквідації на Чорнобильській АЕС.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 080498 від 24.09.1998, виданим Хмельницькою обласною державною адміністрацією та вкладкою до посвідчення серії А № 058093 від 24.09.1998.

Згідно експертного заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на засіданні № 13 від 03.09.1998 з питань зв'язку захворювання з роботою по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 встановлений діагноз: наслідки перенесеного (1997 р.) ішемічного інсульту в басейні задньої мозкової артерії, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. Заключення: захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки Серії МСЕ № 056615 від 23.06.2004 позивачу встановлено другу групу інвалідності довічно з 23.06.2004 внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідок № 311 від 30.06.2011 та № 327 від 27.11.2017 виданих ПрАТ "Поділля-Плюс" встановлено, що ОСОБА_1 дійсно направлявся спеціалізованим автопідприємством АТП 16827 в 30-ти кілометрову зону відчуження ЧАЕС для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 11.03.1987 по 14.04.1987 (наказ по АТП 16827 № 179 від 05.03.1987), де виконував обов'язки водія автобуса, виконував роботи по евакуації населення 30-ти кілометрової зони відчуження ЧАЕС. Для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в місті Чорнобиль позивач був залучений до формувань цивільної оборони підприємства, яке входило до зведеного загону Цивільної оборони Київської області в складі АТП 13030.

13.03.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив встановити статус інваліда війни як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі формувань Цивільної оборони та видати посвідчення інваліда війни. До заяви було додано копії: відповіді департаменту соціального захисту населення від 23.01.2018, копії відповіді управління праці та соціального захисту населення від 20.02.2017, копію паспорта та ідентифікаційного коду, копію довідки МСЕК, копію наказу № 179 від 05.02.1987, копії довідок № 327 від 27.11.2017 та № 311 від 30.06.2011, копію маршрутного листа, копію експертного висновку, копію довідки № 133 від 02.04.2011, копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, копію пенсійного посвідчення, копію рішення № 363/4556/17 від 26.12.2017, фотокартки 3х4 - 1 шт.

Листом від 28.02.2018 № М-32/у-18 відповідач повідомив позивача про те, що не може надати йому статус інваліда війни на підставі п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з посиланням на те, що відповідно до роз'яснень Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на ЧАЕС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ, організацій. Окрім того, в даному листі зазначено, що позивачу для встановлення статусу необхідно надати розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) за лінією Цивільної оборони щодо залучення її до складу вказаного формування та відомості про роботу, що вона виконувала, оскільки наданий позивачем наказ № 179 від 05.03.1987 є наказом установи про формування команди по роботі в зоні Чорнобильської АЕС та залучення до неї переліку осіб.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Стаття 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, особи залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювання пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи належать до інвалідів війни.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід".

Згідно з абз. 2 пункту 7 Положення "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до п. 10 Положення "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для отримання посвідчення інваліда війни є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Тобто, необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18.03.1976 №201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 №90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 №92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 №01, від 30.04.1986 №02, від 04.05.1986 №16, від 19.05.1986 №52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 у справі № 537/6144/16-а (К/800/11747/17).

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що факт залучення громадян до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення.

Враховуючи викладене, особа, інвалідність якої пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і яка залучена до складу формувань цивільної оборони у вказаний період, за наявності відповідних документів, що підтверджують право на отримання статусу інваліда війни, має право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Як було встановлено судом, відповідно до довідок № 311 від 30.06.2011 та № 327 від 27.11.2017 виданих ПрАТ "Поділля-Плюс" ОСОБА_1, водія автобуса спеціалізованого автопідприємства АТП 16827, безпосередньо брав участь у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - евакуації населення 30-ти кілометрової зони відчуження ЧАЕС, у складі формувань Цивільної оборони з 11.03.1987 по 14.04.1987 (наказ по АТП 16827 № 179 від 05.03.1987).

Відповідно до експертного заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на засіданні № 13 від 03.09.1998, хвороба ОСОБА_1 має зв'язок з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою Серії МСЕ № 056615 від 23.06.2004 позивачу встановлено другу групу інвалідності довічно з 23.06.2004 внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії А № 080498 від 24.09.1998 та вкладкою до вказаного посвідчення серії А № 058093 від 24.09.1998, виданих Хмельницькою обласною державною адміністрацією, підтверджено статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у встановленні позивачу статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на одержання вказаного статусу та пов'язаного з ним соціального захисту.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення, суд зазначає наступне.

Зі змісту частин другої, четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. У такому випадку суд може зобов'язати відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначає, що позивачем надано як відповідачу, так і суду докази наявності підстав для встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, передбачених пунктом дев'ятим частини другої статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

При цьому, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач на підставі п. 9 та п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у надані статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони України, та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29002, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (вул. Проскурівського підпілля, 32, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_2
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_2