Справа № 819/449/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3230/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,
суддів Пліша М.А., Глушка І.В.,
за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року (головуючий суддя Шульгач М.П.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Тернопіль о 10 год. 51 хв. складено повний текст 05.04.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження у справі №819/449/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 14.03.2018 року звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення документів його до Міністерства оборони України та висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без одноразової грошової допомоги у разі загибелі встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, зобов`язати відповідача оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги йому, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без одноразової грошової допомоги у разі загибелі встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року задоволено позов.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, свою скаргу мотивує тим, що 02.07.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 листом повідомив ОСОБА_1 про необхідність представлення додаткових документів, а саме відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення особою тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 і в зв`язку з цим неможливістю направити його документи до Міністерства оборони України. Вказує, що законодавство Радянського Союзу у період проходження позивачем військової служби та після звільнення зі служби також передбачало отримання документа, що свідчить про причини та обставини поранення, за відповідною формою. Так, згідно ст.ст. 60, 114, 112 «Положения о медицинском освидетильствовании в Вооруженных Силах СССР (на мирное и военное время)», введеного в дію наказом Міністерства оборони СРСР від 09 вересня 1987 року №260, передбачено надання «справки об обстоятельствах ранения, контузии, травмы, увечья» за формою згідно додатку №18. Приписи статей 44, 70 «Положения о медицинском освидетильствовании в Вооруженных Силах СССР», введеного в дію Наказом Міністерства оборони СРСР від 03 вересня 1973 року №185, також передбачали надання достовірних даних щодо обставин, за яких були отримані поранення (контузія, травми пошкодження). Належними документами що могли підтверджувати дані обставини, були визначені акт, затверджений командиром частини, довідка командира частини,або лікаря частини, службова медична характеристика. Таким чином, законодавчо було визначено форму документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва) як у радянський період так і зараз. Також посилається на пропуск строків звернення до суду відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем.
Позивачем не подано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.
До апеляційного суду подане клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату, через перебуванні у відрядженні, яке є необґрунтованим та не подано доказів на підтвердження вказаного.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 в червні 2016 року звернувся з заявою до Тернопільського ОВК про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
02.07.2016 року Тернопільський обласний військовий комісаріат прийняв рішення про повернення ОСОБА_1 на доопрацювання документів, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення особою тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
Відповідно до частини 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
А як передбачено у частині дев`ятій цієї ж статті, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 6 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: - заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; - довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: - постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; - документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
На підставі пунктів 12-13 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 колегія суддів погоджується, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає у тому разі коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року справа № 21-446а14.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до військового квитка НОМЕР_1 , виданого Кременецьким районним військовим комісаріатом Тернопільської області 14.04.1984 року та довідки № 77 від 21.04.2016 року, виданої Тернопільським об`єднаним міським військовим комісаріатом Тернопільської області, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР в складі військової частини п/п 53336, з 07.08.1984 року по 29.06.1986 року - в Республіці Афганістан.
31.03.2016 року йому встановлена III група інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0620519 від 31.03.2016 року та в подальшому продовжена випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0810430 від 16.03.2017 року на строк до 31.03.2020 року.
Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернопільської міської ради Тернопільської області ОСОБА_1 встановлено статус інваліда війни III групи та видано довідку № 23 від 21.05.2016 року
Виходячи з вище викладеного суд, вважає, що посилання скаржника на те, що позивачем не надано доказів про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення особою тілесного ушкодження є безпідставними, скільки позивачем надано підтвердження обставин та причин його поранення пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а саме витяг з протоколу № 807 від 25.02.2016 р. Центральної військово-лікарської комісії, що подальшому призвело до встановлення ОСОБА_1 III групи інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0620519 від 31.03.2016 року та в подальшому продовжена випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0810430 від 16.03.2017 року на строк до 31.03.2020 року і ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язаний був направити документи і заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України для розгляду і прийняття рішення.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Щодо доводів скаржника про пропуск строку на подання позову, колегія суддів погоджується, що позов не підлягає залишенню без розгляду на підставі статті 122 КАС України, оскільки не виконання обов`язку про направлення висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії є таким що не виконаний ще з первинної заяви до відповідача, а тому його право підлягає захисту.
Таким чином дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по не направленню документів і висновку до Міністерства оборони України на ОСОБА_1 , щодо виплати йому одноразової грошової допомоги є протиправними, а тому позов підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Також апеляційний суд звертає увагу на те що, згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а тому оскільки судом першої інстанції задоволено позовні вимоги правомірно, однак без повного врахування резолютивної частини позовної заяви, а тому викладення і вихід за межі здійснено судом першої інстанції правильно.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Доводи скаржника щодо мотивів законодавства Радянського Союзу у період проходження позивачем військової служби та після звільнення зі служби також передбачало отримання документа, що свідчить про причини та обставини поранення, за відповідною формою є такими, що спростовані матеріалами справи, оскільки згідно витягу з протоколу № 807 від 25.02.2016 року Центральної військово-лікарської комісії, встановлено ОСОБА_1 III групи інвалідності, та поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконання обов`язків військової служби при перебуванням в країнах, де велися бойові дії.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року у справі №819/449/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

І.В. Глушко
Повний текст постанови складено 20.06.2018 року