Справа № 537/2722/18
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/84/2018
Справа № 537/2722/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Хіневич В.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчук ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, відповідно до якого просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 972333.

Суддя перевіривши матеріали позову встановив наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Також, суддя зазначає, що дотримання строків звернення до суду є однією з обовязкових передумов ефективності адміністративного провадження щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в судах загальної юрисдикції, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», та ст. 10 ЦПК України, Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначено, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено право на суд, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справах Стаббігс та ін. проти Великобританії від 22.10.1996 року, Девеер проти Бельгії від 27.02.1980).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у адміністративних відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1, постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена 10.04.2018 року та отримана позивачем в той же день, тобто останнім днем подання адміністративного позову є 19.04.2018 року, однак як вбачається зі штампу на конверті, позивач звернувся до суду 04.06.2018 року, а отже пропустив строк на оскарження постанови.

При цьому, позивач в своїй заяві посилається на те, що він одразу після винесення постанови звернувся до начальника УПП у м. Кременчуці ОСОБА_3 з вимогою її скасування. Згідно відповіді, яку він отримав поштою 30.05.2018 року, у скасуванні постанови йому було відмовлено.

Тому в порядку ст. 289 КУпАП він подає скаргу до суду на постанову по справі про адміністративне правопорушення з врахуванням строків отримання ним відповіді на скаргу від начальника УПП в м. Кременчуці ОСОБА_3 тобто позивач просить поновити строк на звернення до суду та врахувати поважність його пропуску, у звязку зі звернення зі скаргою до вищестоящого органу.

Однак, суддя зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто вище вказана стаття надає альтернативу в порядку оскарження постанови про адміністративне правопорушення, якою скористався позивач, оскарживши її до вищестоящої посадової особи, а тому суддя вважає позивачем пропущено строк на оскарження та причини пропуску строку є неповажними.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі вище викладеного, суддя зазначає, що позов слід залишити без руху та надати позивачу 10 днів з моменту отримання ухвали вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 123, 248 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчук ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху.

Надати позивачу строк: протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, надати суду підстави для поновлення строку.

Розяснити позивачу, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд поверне позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: В.І. Хіневич