Справа № 806/3789/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3789/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення 20965,12 грн. , -

суддя в 1-й інстанції - Семенюк М.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не проведення з ним повного розрахунку при звільненні;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь з відповідача середньоденний заробіток за час затримки розрахунку у сумі 20965,12 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП, не виплатив всі належні кошти в день звільнення зі служби в поліції - 30.09.2017, остаточний розрахунок провів лише 13.11.2017 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_2 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 14778,72 грн. (п'ятнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень шістдесят копійок). В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 451,15 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Не погоджуючись з рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в цій частині та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні 13.11.2017 року не може розцінюватись як затримка розрахунку при звільненні, а тому позов не підлягає до задоволення. Відповідач посилається на те, що спеціальним законодавством, яке регулює виплату грошового забезпечення не передбачено виплату компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні осіб, які походили службу в органах внутрішніх справ, а дія норм КЗпП України на них не поширюється. Крім того, звертає увагу на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникає лише після звільнення з органів поліції, тобто з 01.10.2017 року, а не у день звільнення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права. Позивач звертає увагу на те, що у позовній заяві час затримки розрахунку зазначено саме з 01.10.2017 року по 13.11.2017 року і становить 44 дні .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 29.09.2017 № 189 о/с майора поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", з 30.09.2017 року (а.с. 6).

Належну позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено не у день звільнення, а лише 13.11.2017 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_2 (а.с. 22).

Вказана обставина стала підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому застосував до даних правовідносин норми Кодексу законів про працю України та задовольнив позов частково, враховуючи , що тривалість затримки розрахунку становить 44 календарних днів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання оплати праці під час проходження служби в Національній поліції регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07. 2015 року №580-VIII, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12. 1991 року №2011-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07. 1991 року №114 та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07. 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей".

Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

За правилами статті 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з пунктом 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішні з справ України від 06 квітня 2016 року № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Разом з тим, а ні Законом України "Про Національну поліцію", а ні Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів внутрішніх справ. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Згідно з ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Верховний Суду України у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15 зазначив, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таким чином, оскільки нормами спеціального законодавства не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення , то під час їх вирішення належить застосовувати положення Кодексу законів про працю України.

Саме таку правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у аналогічній справі № 803/1212/16.

Зокрема, Верховний Суд зауважив, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з п. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260), до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29.01.2018 року № 138/29/01-2018, середньоденний заробіток позивача становив 335,88 грн.

Тривалість затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з 01.10.2017 року становить 44 календарних дні.

Отже, розмір середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні становить 14 778,72 грн.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апеляційної скарги на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "18" червня 2018 р.