Справа № 826/6074/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6074/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Ісаєнко Ю.А., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень № 13963-17 від 18 червня 2015 року та № 13964-17 від 18 червня 2015 року, якими позивачеві визначено суму податкового зобов'язання із сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн. за кожним.

Позов обґрунтовано тим, спірні податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.06.2015 року № 13963-17 та № 13964-17 прийняті державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Голосіївському районі») просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що автомобілі позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником вказаного податку, у зв'язку з чим контролюючим органом було винесено спірні податкові повідомлення-рішення у відповідності до вимог ПК України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої інстанції вірно зазначив, що установлення місцевих податків належить до виключної компетенції органів місцевого самоврядування та враховуючи, що транспортний податок встановлено в м. Києві на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923, оподаткування транспортним податком може мати місце не раніше наступного бюджетного року, тобто не раніше 2016 року.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Lexus D.2 ES 350, номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 3456 куб. см. та автомобіля Toyota Land Cruiser 200, номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4461 куб. см.

Рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629» встановлено в м.Києві місцеві податки і збори, зокрема, податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Вказане рішення опубліковано в газеті «Хрещатик» випуск №20 (1420) від 06 березня 2015 року.

18 червня 2015 р. ДПІ у Голосіївському районі прийняла податкові повідомлення-рішення № 13963-17 та № 13964-17, якими позивачеві визначено суму податкового зобов'язання із сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 50 000 грн.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (тут та надалі норми ПК України у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 названої статті ПК України (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

За змістом пункту 267.3 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пункту 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.5 статті 267 ПК України установлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпунктів 267.6.1 та 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Підпунктом 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 ПК України на органи внутрішніх справ покладено обов'язок до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку, а з 1 квітня 2015 року подавати такі відомості у 10-денний строк після закінчення календарного місяця.

Оскільки у власності позивача перебувають автомобілі які є об'єктом оподаткування транспортним податком, ОСОБА_2 є платником цього податку.

Разом з тим, транспортний податок було запроваджено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набув чинності з 01.01.2015 р.

В силу положень ст. 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 названої статті ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За приписами пункту 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Із наведеного випливає, що транспортний податок підлягав би нарахуванню та сплаті позивачем у 2015 р. за умови прийняття та оприлюднення органом місцевого самоврядування відповідного рішення до 15 липня 2014 р.

Судом першої інстанції встановлено, що вказане рішення Київської міської ради було опубліковане у газеті «Хрещатик» 06 березня 2015 року.

Приймаючи до уваги, що у 2014 р. Київською міською радою рішення про встановлення транспортного податку не приймалось, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий висновок з цього питання Верховний Суд висловив у постанові від 27.03.2018 р. у справі № 820/6849/16.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 19 червня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.П.Мельничук