Справа № 805/1565/18-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року справа №805/1565/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В.,Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 р. у справі № 805/1565/18-а (головуючий І інстанції Чучко В.М. ), яка складена в повному обсязі 03 квітня 2018 року у м.Слов'янську, за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, апелянт) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області (далі-відповідач) в якому просила суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо відмови у призначенні з 23.08.2017р. пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням в розмірі 2,5 відсотків кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, як такій, яка досягла пенсійного віку - 57 років 6 місяців та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію за віком з 23.08.2017 р. відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням в розмірі 2,5 відсотків кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, як такій, яка досягла пенсійного віку - 57 років 6 місяців, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 2002 року позивач отримувала пенсію по інвалідності за Законом України «Про пенсійне забезпечення», а з 2016 року переведена на пенсію за віком по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У серпні 2017 року позивач звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком, у задоволенні якої було відмовлено. Позивач вважає, що вона не скористалася правом на призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому просить у судовому порядку визнати протиправними дії із відмови у призначенні пенсії за віком, та зобов'язати відповідача призначити наведену пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, з підвищенням в розмірі 2,5 відсотків кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - було відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому позивач вже використала своє право на призначення пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним доводам у позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1,на підставі її заяви від 04 травня 2016 року, вже було призначено пенсію за віком відповідно до закону 1058, тому підстав для повторного призначення пенсії за віком не має.

У судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах суд розглянув справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 23.08.2017 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою від 03.04.2017 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. ст. 26-29, 40 Закону України 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до ст. 26, частини другої ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, ч. 3 ст. 29 Закону 1058 з підвищенням в розмірі 2,5 відсотків кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, як такій яка досягла пенсійного віку - 57 років 6 місяців, відповідно до ст. 26 Закону 1058.

Також, у заяві позивач просила врахувати, що їй вже була призначена пенсія по інвалідності з 17.04.2002 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була перерахована з 01.01.2004 року відповідно до Закону 1058 та з 04.05.2016 року позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону 1058. На даний час, позивач просить саме призначити інший вид пенсії (по віку, а не по інвалідності) за іншим Законом з урахуванням практики та правової позиції Верховного суду України з подібних справ по подібним правовідносинам (а.с. 10-17).

Крім того, після призначення пенсії по інвалідності та переходу на пенсію за віком, позивач продовжувала працювати та працює і по цей час, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І № 1844418 (а.с. 18-22).

04.09.2017 року Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо розгляду звернення № 163/М-01-01-03 повідомило, що на підставі особистої заяви позивача від 04.05.2016 року та додатково наданих документів зроблено перерахунок пенсії через перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Тому, оскільки з 17.04.2002 року позивачу вже призначена пенсія по інвалідності, то при переведенні з одного виду пенсії на інший не має законних підстав для нарахування підвищення пенсії за віком згідно статті 29 Закону 1058 (а.с. 11-12).

Не погодившись з відповіддю пенсійного фонду, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1, 2 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом рішення - Закон № 1058) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Як судом зазначалося вище, з 17.04.2002 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, яка з 01.01.2004 року обчислюється відповідно до Закону № 1058, а з 04.05.2016 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26-27 Закону № 1058.

Таким чином, позивачем реалізовано право на призначення пенсії та суд апеляційної інстанції звертає увагу, що станом на подачу заяви про переведення на інший вид пенсії ОСОБА_1 отримує пенсію на підставі Закону 1058.

Приписами ст.10 Закону № 1058 та ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону № 1058.

За приписами ст.26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Пенсія за віком розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон №1788 визначає лише право особи на таку пенсію.

Відповідно до ст. 9 Закону України №1058 встановлено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами ст. 2 Закону №1788 за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Проаналізувавши вище зазначені норми суд апеляційної інстанції вважає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону №1058 .

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі, яка розглядається, у позивача відсутні підстави та вона не виявила бажання перейти з одного виду пенсії на інший, оскільки вона претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.

Крім того, частиною 3 статті 45 Закону № 1058 встановлено, що визначена частиною 2 статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Оскільки позивач з 04.05.2016 року отримує пенсію за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 в порядку, визначеному ст. 40 цього ж Закону, з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні, відсутні.

Щодо посилань апелянта на практику Верховного та Вищого адміністративного судів (зокрема, постанови ВСУ у справах № 133/476/15-а від 29.11.2016 року та № 133/476/15-а від 29.11.2016 року, а також постанову ВАСУ від 27.07.2016 року по справі № К/800/23215/15), суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки наведені постанови не стосуються предмету заявленого адміністративного позову, а обставини цих справ не є тотожними обставинам даної справи. Ці постанови містять правові позиції судів щодо спірних правовідносин при переведенні з одного виду пенсії на інший, а не, як за цих спірних правовідносин, з одного виду пенсії на такий же.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв у спосіб визначений Законами України, та діяв обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Повний текст постанови складений 21 червня 2018 року.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 р. у справі № 805/1565/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 р. у справі № 805/1565/18-а - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття року та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

М.Г.Сухарьок