Справа № 816/638/18
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/638/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутянський елеватор"
до відповідача Головного управління ДФС у Полтавській області
про скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

26.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гутянський елеватор" (надалі ТОВ "Гутянський елеватор", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у ТОВ "Гутянський елеватор" відсутній узгоджений податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств з причин сплати товариством відповідного податку у встановленому Податковим кодексом України розмірі та без порушень термінів сплати. За доводами позивача, спір виник з причин неврахування відповідачем наявної переплати з податку на прибуток приватних підприємств та рішень суду, якими цей факт встановлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання на 19.04.2018.

13.04.2018 до суду подано відповідачем відзив на позов, у якому зазначено, що за результатами камеральної перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року ТОВ "Гутянський елеватор" складено акт від 07.09.2017 № 4468/16-31-12-09-13/31834605, за наслідками якого винесено податкове повідомлення-рішення (форми "Ш") № НОМЕР_1 від 26.10.2017 на суму штрафних санкцій у розмірі 115693,60 грн; 03.05.2017 позивачем подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року, згідно з якою узгоджена сума грошового зобов'язання, що підлягала сплаті, 6962370 грн. За доводами відповідача: згідно з даними інтегрованої картки платника з податку на прибуток приватних підприємств станом на 01.05.2017 у ТОВ "Гутянський елеватор" обліковувалася переплата в розмірі 55,23 грн; 19.05.2017 підприємством сплачено 2000000 грн (платіжне доручення № 2234); 19.05.2017 у погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток за І квартал 2017 року зарахована переплата в загальному розмірі 2000055,23 грн; виник податковий борг у сумі 4962314,77 грн; 16.08.2017 ТОВ "Гутянський елеватор" сплачено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 578468,00 грн (платіжне доручення № 3909 від 15.08.2017). За твердженням відповідача, зазначені позивачем судові рішення не вирішили питання щодо внесення змін в інтегровану картку платника стосовно коштів, не зарахованих на єдиний казначейський рахунок з вини банку АТ "Банк "Фінанси та Кредит", а саме: 5113000,00 грн, у зв'язку з чим на теперішній час відсутні підстави, щоб вважати переплатою (сплатою) в інтегрованій картці платника суму коштів, яка не зарахована до бюджету /а.с. 149-150/.

У підготовчому засіданні 19.04.2018 залучено до справи відповідь на відзив, у якій позивачем зазначено, що матеріалами справи підтверджено сплату позивачем авансових внесків з податку на прибуток за березень-листопад 2015 року. За твердженням позивача, відповідач безпідставно у спірному акті зазначив щодо існування у позивача неіснуючого боргу та безпідставного нарахування штрафних санкцій /а.с. 170-171/.

У підготовчому засіданні 19.04.2018 оголошено перерву до 03.05.2018.

15.05.2018 до суду надійшли заперечення, у яких указано, що оскільки кошти, сплачені ТОВ "Гутянський елеватор" на сплату авансових з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 5113000,00 грн, на рахунки державного та місцевого бюджетів не надходили, підстави для внесення змін в інтегровану картку платника у вигляді переплати відсутні /а.с. 192-193/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 відкладено підготовче засідання на 06.06.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.06.2018.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Гутянський елеватор" (ідентифікаційний код 31834605) зареєстроване як юридична особа /а.с. 201-206/.

Контролюючим органом проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по податковій декларації з податку на прибуток за І квартал 2017 року по ТОВ "Гутянський елеватор".

За результатами вказаної перевірки складено акт від 07.09.2017 № 4468/16-31-12-09-13/31834605, яким встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошових зобов'язань по податковій декларації з податку на прибуток за І квартал 2017 року в сумі 578468,00 грн, із затримкою на 89 календарних днів, чим порушено пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України /а.с. 16-17/.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

ТОВ "Гутянський елеватор", не погоджуючись із висновками контролюючого органу, зазначеними в акті перевірки, подало до ГУ ДФС у Полтавській області заперечення (вих. № 18-1/09 від 18.09.2017) /а.с. 21/.

Листом ГУ ДФС у Полтавській області від 22.09.2017 № 15635/10/16-31-12-09-23 повідомлено позивача, що висновки акта камеральної перевірки від 07.09.2017 № 4468/16-31-12-09-13/31834605 залишаються без змін /а.с. 23-24/.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 № НОМЕР_1, яким за затримку на 89 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 578468,00 грн зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 115693,60 грн /а.с. 19/.

07.11.2017 позивачем направлено до відповідача скаргу на податкове повідомлення- рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 26.10.2017 № /а.с. 25/.

Листом ГУ ДФС у Полтавській області від 22.11.2017 № 19562/10/16-31-10-06-11 повідомлено позивача, що з питань оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області 26.10.2017 № НОМЕР_1 необхідно звернутися до ДФС України /а.с. 26/.

30.11.2017 позивачем направлено до ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 26.10.2017 № /а.с. 27/.

Рішенням ДФС України про залишення скарги без розгляду від 26.01.2018 № 2736/6/99-99-11-03-01-25 скаргу повернуто позивачу /а.с. 29/.

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 № НОМЕР_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку резидентами є: суб'єкти господарювання юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Позивач є платником податку на прибуток, що не заперечується сторонами.

Відповідно до пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2017 позивачем подано до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року, згідно з якою узгоджена сума грошового зобов'язання складає 6962370,00 грн /а.с. 103-104/.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що в зв'язку з зарахованою переплатою 2000055,23 грн, сума до сплати залишилася 4962314,77 грн.

Зарахування переплати у вказаному розмірі підтверджується відомостями з інтегрованої картки позивача з податку на прибуток приватних підприємств /а.с. 178/.

За доводами контролюючого органу, позивачем порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також контролюючим органом зазначено, що часткова сплата податкового боргу в розмірі 578468,00 грн проведена 16.08.2017 згідно з платіжним дорученням від 15.08.2017 № 3909 /а.с. 75/ із затримкою на 89 календарних днів.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо наявності у позивача податкового боргу з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року у розмірі 4962314,77 грн, суд зазначає таке.

Положеннями частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом в постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі № 816/961/17, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2017, встановлено наступне.

У податковій декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року ТОВ "Гутянський елеватор" самостійно визначено суму податкового зобовязання зі сплати податку на прибуток у розмірі 6962370,00 грн.

Залученим до матеріалів справи витягом з інтегрованої картки ТОВ "Гутянський елеватор" підтверджено, що станом на 31.03.2017 за особовим рахунком позивача обліковувалась переплата з податку на прибуток у розмірі 55,23 грн.

Платіжним дорученням від 18.05.2017 №2234 позивач сплатив до бюджету податок на прибуток за І квартал 2017 року у розмірі 2000000,00 грн.

Таким чином, на 19.05.2017 в інтегрованій картці позивача за платежем: "11021000, Податок на прибуток приватних підприємств" обліковувалась заборгованість у розмірі 4962314,77 грн (6962370,00 грн - 55,23 грн - 2000000,00 грн).

На цій підставі ГУ ДФС у Полтавській області 29.05.2017 сформовано податкову вимогу №359-17, якою повідомлено позивача про необхідність сплати податкового боргу в розмірі 4962314,77 грн.

Крім того, з метою забезпечення виконання платником податків обовязку зі сплати податкового зобовязання контролюючим органом 29.05.2017 прийнято рішення №504/16-01 про опис майна ТОВ "Гутянський елеватор" у податкову заставу.

Водночас, позивач переконаний, що ним у повному обсязі виконано зобовязання зі сплати податку на прибуток за І квартал 2017 року, адже станом на 31.03.2017 за особовим рахунком ТОВ "Гутянський елеватор" мала обліковуватись переплата з податку на прибуток у розмірі 5113056,23 грн (у т.ч., 5113000,00 грн сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачених платіжними дорученнями від 10.03.2015 №№ 1, 2).

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що обставини щодо виконання позивачем обов'язку зі сплати авансових внесків з податку на прибуток за березень - листопад 2015 року загалом у розмірі 5113000,00 грн, встановлені судовими рішеннями в адміністративних справах №№816/1286/15, 816/4423/15, що набрали законної сили, не можуть оспорюватись та не підлягають доведенню у справі № 816/961/17.

Залученими до матеріалів справи копіями довідок АТ "Банк "Фінанси та кредит" від 23.04.2015 вих. №9-312110/47 та від 19.07.2017 вих. №3-131100/7280/4299 підтверджено, що станом на 10.03.2015 залишок коштів на поточному рахунку ТОВ "Гутянський елеватор" №01 становив 5114000,00 грн та упродовж дня не змінювався.

Отже, наявної на рахунку ТОВ "Гутянський елеватор" суми коштів було достатньо для сплати авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 5113000,00 грн.

Кошти до державного бюджету не надійшли з вини банківської установи, що так само встановлено судовими рішеннями в адміністративних справах №№816/1286/15, 816/4423/15. Суд погодився з доводами позивача про те, що частина податкового зобовязання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств за І квартал 2017 року у розмірі 5113000,00 грн мала бути погашена за рахунок переплати з цього податку, що утворилась у зв'язку зі сплатою позивачем авансових внесків у зазначеному розмірі відповідно до платіжних доручень від 10.03.2015 №№ 1, 2.

Отже, на дату прийняття спірних рішень у позивача був відсутній податковий борг зі сплати податку на прибуток у розмірі 4962314,77 грн. Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави формувати податкову вимогу від 29.05.2017 № 359-17 та приймати рішення про опис майна у податкову заставу від 29.05.2017 №504/16-01.

Таким чином, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі № 816/961/17 (дата набрання законної сили 02.10.2017) встановлено відсутність податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 4962314,77 грн.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідачем проведено 16.08.2017 сплату податкового боргу у розмірі 578468,00 грн у рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток, який, за доводами відповідача, рахується за позивачем.

Водночас, враховуючи висновки суду, зазначені у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі № 816/961/17, щодо відсутності у позивача податкового боргу зі сплати податку на прибуток у розмірі 4962314,77 грн, відповідачем протиправно зараховано сплачену позивачем суму в розмірі 578468,00 грн згідно з платіжним дорученням від 15.08.2017 № 3909 у рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток за І квартал 2017 року.

Доводи відповідача щодо підтвердження наявності вищевказаного боргу у позивача з огляду на відомості в інтегрованій картці платника податків є безпідставними /а.с. 150/, оскільки докази у справі підлягають оцінці у їх сукупності. Наявність боргу в інтегрованій картці не є беззаперечним доказом правомірності винесеного відповідачем спірного рішення.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладено, з метою ефективного захисту прав позивача з огляду на положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 26.10.2017 № НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутянський елеватор" (площа Павленківська, 24, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 31834605) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 39461639) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 26.10.2017 № НОМЕР_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 39461639) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутянський елеватор" (площа Павленківська, 24, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 31834605) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Т.С. Канигіна