Справа № 464/5916/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3664/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Черевик Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2018 року (рішення ухвалене о 16:31 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Теслюка Д.Ю., повний текст судового рішення виготовлено 29.03.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати їй стаж роботи з 01.10.1992 р. по 31.08.1997 р. на посаді вчителя Дитячої школи народного мистецтва до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років; зобов'язання зарахувати їй трудовий стаж роботи за вказаний період на посаді вчителя Дитячої школи народного мистецтва до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити їй пенсію з часу звернення із заявою про призначення пенсії, а саме із 04.08.2017 р.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що зверталась із заявою до відповідача про призначення їй пенсії за вислугу років, однак у призначенні такої їй було відмовлено, оскільки в неї недостатньо стажу для призначення відповідного виду пенсії. Так працівниками Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Львові не прийнято до підрахунку стажу роботи її роботу на посаді вчителя Дитячої школи народних мистецтв на 0,5 ставки та посаді керівника гуртка Дитячої школи народних мистецтв на 0,5 ставки з 01.10.1992 р. по 31.08.1997 р., оскільки на даній посаді вона працювала за сумісництвом, а робота за сумісництвом права на пенсію за вислугу років не дає. З таким рішенням відповідача не погоджується та вважає, що вона має право на призначення пільгової пенсії із врахуванням положень статтей 62 та 55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки її загальний стаж роботи становить більше, ніж 27 років 6 місяців. Просив позов задоволити.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції посилався виключно на те, що робота за сумісництвом не забезпечує зайнятість працівника протягом повного робочого дня, а тому не може зараховуватись до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Однак, судова колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду пешої інстанції з огляду на наступне.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на таких посадах: з 01.09.1980 р. по 15.11.1981 р. в Самбірському будинку піонерів на посаді керівника гуртка (і рік 2 місяці 15 днів); з 02.04.1992 р. по 30.09.1992 р. в Дитячій школі народного мистецтва на посаді керівника гуртка (5 місяців 29 днів); з 01.10.1992 р. по 31.08.1997 р. в Дитячій школі народного мистецтва на посаді вчителя (наказ про переведення №12 від 30.09.1992 р.); з 01.09.1997 р. по даний час в Дитячій школі народного мистецтва на посаді керівника гуртка (19 років 11 місяців). Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернулась до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років.

Листом від 16.08.2017 р. №6202/04-14 їй було відмовлено. Відмову у призначенні пенсії вмотивовано тим, що вона працювала за сумісництвом (основна робота - вчитель), а посада керівника гуртка, яка дає право на вислугу років, була не основною.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Зазначеним переліком визначено, що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: вчителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти. Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту».

Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати».

До страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Судова колегія апеляційного суду вважає та беручи до уваги наведені норми, що зарахування роботи на посаді вчителя до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), оскільки позивач ОСОБА_1 працювала з 01.09.1980 р. по 15.11.1981 р. в Самбірському будинку піонерів на посаді керівника гуртка (і рік 2 місяці 15 днів); з 02.04.1992 р. по 30.09.1992 р. в Дитячій школі народного мистецтва на посаді керівника гуртка (5 місяців 29 днів); з 01.10.1992 р. по 31.08.1997 р. в Дитячій школі народного мистецтва на посаді вчителя (наказ про переведення №12 від 30.09.1992 р.); з 01.09.1997 р. по даний час в Дитячій школі народного мистецтва на посаді керівника гуртка (19 років 11 місяців).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №470/402/17.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 640,00 грн. та 960,00 грн. всього на суму 1600,00 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2018 року у справі №464/5916/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 01.10.1992 по 31.08.1997 на посаді вчителя Дитячої школи народного мистецтва до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати трудовий стаж роботи ОСОБА_1 з 01.10.1992 по 51.08.1997 на посаді вчителя Дитячої школи народного мистецтва до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії а саме з 04 серпня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 20.06.2018 року