Справа № 820/2421/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

18 червня 2018 р. Справа № 820/2421/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Гуцала М.І. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий-суддя І інстанції: Спірідонов М.О.) від 25.04.2018р. (повний текст рішення складено 02.05.2018 р.) по справі №820/2421/18

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просила:

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та провести виплату недоотриманих сум пенсії за період з 06.09.2016 року по 01.12.2017 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 704 грн. 80 коп.

В обґрунтування позову вказує, що 06.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському (Шевченківському) районі м. Харкова для оформлення пенсії, але їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж 15 років. В Листі Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Харкова від 22 вересня 2016 року було вказано, що до розрахунку стажу не було зараховано періоди роботи з 18.04.1986р. по 09.10.1992 р. та з 10.10.1992 р. по 14.02.1997 р., тому що дата народження в трудовій книжці не співпадала з даними паспорта Позивача, а саме неправильно було записано місяць народження Позивача. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року по справі № 638/15399/17 встановлено факт, що трудова книжка від 18.04.1986 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після набрання судовим рішенням законної сили, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком. Позивачу було запропоновано повторно написати заяву на призначення пенсії. Позивач у грудні 2017 року повторно написав заяву на призначення пенсії, проте відповідач призначив позивачу пенсію не з 06.09.2016 року, тобто з дня звернення за пенсією, а з грудня 2017 року. Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача - адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в сукупності привело до ухвалення помилкового рішення.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 06.09.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Протоколом-відмовою від 13.09.2016 року №4142 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки був відсутній необхідний страховий стаж 15 років. Згідно наданих документів страховий стаж складав 08 років 03 місяці 04 дні. До розрахунку стажу не було зараховано періоди роботи з 18.04.1986 по 09.10.1992 та з 11.10.1992 по 14.02.1997, тому що у трудовій книжці невірна дата народження заявника.

12.10.2017 року позивач звернулася до Дзержинського районного суму м. Харкова із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, з проханням встановити факт, що трудова книжка, заповнена 18.04.1986 року на ім'я "ОСОБА_1", ІНФОРМАЦІЯ_1 належить позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року по справі № 638/15399/17 встановлено факт, що трудова книжка від 18.04.1986 року на Ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

26.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком.

На підставі вищевказаної заяви, відповідачем призначено позивачу пенсію за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з грудня 2017 року.

Вважаючи, що відповідач помилково призначив позивачу пенсію з грудня 2017 року, а не з 06.09.2016 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки на заяву позивача відповідачем було прийнято протокол - відмову в призначенні пенсії № 4142 від 13.09.2016, який не оскаржувався та є чинним, тому відсутні підстави щодо зобов'язання здійснити перерахунок та провести виплату недоотриманих сум пенсії за період з 06.09.2016 року по 01.12.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

Згідно п. 1.7. Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно положень п.4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи керуються тими нормами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про призначення пенсії або про відмову у її призначенні, визначені Порядком № 22-1, зокрема, п. 4.3 цього Порядку.

Таким чином, дії суб'єкта владних повноважень щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення є формою активної поведінки, що направлена на реалізацію владних управлінських функції даного суб'єкту.

Під час розгляду справи встановлено та не заперечувалось сторонами, що заява позивача від 06.09.2016 року про призначення пенсії була розглянута пенсійним органом.

Протоколом-відмовою від 13.09.2016 року №4142 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж 15 років.

Вищевказане рішення позивачем не оскаржувалось та є чинним.

Разом з тим, на підставі заяви від 26.12.2017 року прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи, що відповідним рішенням пенсійного органу, яке є чинним, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного стажу, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та провести виплату недоотриманих сум пенсії за період з 06.09.2016 року по 01.12.2017 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача права на отримання пенсії з моменту звернення із першою заявою про її призначення - 06.09.2016 року, є помилковими.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018р. по справі №820/2421/18 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.В. Мельнікова
Постанова складена в повному обсязі 22.06.2018 р.