Справа № 204/574/18(2-а/204/41/18)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2018 року справа № 204/574/18(2-а/204/41/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 р. (ОСОБА_1В.) по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕАА№234367 по справі про адміністративне правопорушення від 12.12.2017 року

- визнати незаконними дій інспектора 5-ї роти 1-го батальйону УПП м. Дніпро, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову серії ЕАА №234367 від 12.12.2017 року, винесену інспектором роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - скасовано. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дана справ розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 313 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 234367 від 12.12.2017 року, прийнятою інспектором УПП у м. Дніпро молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 1 батальйону 2 роти, до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 12.12.2017 року о 10 год. 33 зв. в м. Дніпро, по пр. Д.Яворницького, 94, ОСОБА_3, керуючи автомобілем MERCEDES -BENZ, модель- 110CDI VITO, д.н.з.НОМЕР_1, не мав при собі полісу цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, чим порушив п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, інспектором патрульної поліції 12.12.2017 року складено постанову серії ЕАА № 234367 по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме відсутність при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено вимоги п. 2.1 ґ ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав у інспектора патрульної поліції вимагати для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов'язаний пред'являти на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, встановлених законодавством, - страховий поліс (сертифікат).

Відповідно до п. 2.1 ґ водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно до ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що Учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

При цьому позивач зазначає, що автомобіль на праві приватної власності належить ОСОБА_5, відповідно до свідоцтва про реєстрацію АЕС№ 026803, а позивач ним керував на підставі довіреності від 20.09.2013 року. При цьому поліцейським при винесені постанови не враховано, що позивач є інвалідом війни 3 групи, що підтверджується посвідченням інваліда війни серії ААБ№ 035208 від 28.12.2016 року, а тому відповідно до законодавства звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу.

Проте, колегія суддів критично розцінює ці доводи позивача, з огляду на наступне.

Приписами п.1.6 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що власник транспортного засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Крім того, відповідно до п.3 Рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі № 1-6/2014 зазначено, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в аспекті зазначених питань не підлягає офіційному тлумаченню з огляду на те, що довіреність на керування транспортним засобом відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу I Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень від 5 липня 2011 року № 3565-VI виключено з переліку правових підстав, які підтверджують, що особа є законним володільцем (користувачем) наземного транспортного засобу. У звязку з цим не потребує тлумачення і повязане з інститутом довіреності питання щодо обовязку Моторного бюро відшкодовувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, в даному випадку позивач не є власником транспортного засобу, яким він керував при цьому обовязковий поліс ЦПВ видається власнику наземних транспортних засобів, та відповідно до п. 2.2 ПДР України власник ТЗ може передавати такий засіб іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши при цьому їй реєстраційні документи на цей ТЗ.

Так, приписами п.2.1 ПДР України визначено перелік документів, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, і поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Таким чином, з аналізу вищевикладеного в даному випадку позивач, який керував автомобілем за довіреністю, при цьому є інвалідом війни 3 групи, не є особою, яка звільнена від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Отже, відсутність у позивача полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки в тому числі і поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання незаконними дій інспектора 5-ї роти 1-го батальйону УПП м. Дніпро, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, колегія суддів зазначає, що позивачем в позові не наведено жодного обґрунтування цієї вимоги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, доведений відповідачем, що, як зазначалося вище, не заперечується і самим позивачем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.241-245, 250, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України -

задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 р. по справі № 204/574/18(2-а/204/41/18) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко