Справа № 806/229/15
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м.Житомир справа № 806/229/15

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Синицької Н.П., Ніколаєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.11.2014 року: № ; № ; № ; № та рішення № від 27.11.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів нарахованого єдиного внеску та вимоги від 07.10.2015 № (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.06.2016, т.3, а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі акту перевірки №6152/17-2/НОМЕР_6 від 07.10.2014 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було прийнято зазначені податкові рішення. Однак, вони винесені неправомірно, оскільки повідомлення та наказ про перевірку він не отримував та не був обізнаний із фактом проведення позапланової невиїзної перевірки. Крім того, під час перевірки не вимагалась і не оглядалась первинна документація щодо здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.03.2016 скасовано попередні судові рішення у даній справі та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 01.06.2016 у справі призначено судово-економічну експертизу, у зв'язку з чим зупинено її розгляд.

Ухвалою суду від 26.03.2018 провадження у справі поновлено після надходження висновку судово-економічної експертизи.

Протокольною ухвалою суду від 08.05.2018 здійснено заміну відповідача його правонаступником - Головним управлінням ДФС у Житомирській області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просив його задовольнити. Крім того вказав, що під час проведення судово-економічної експертизи висновки перевіряючих не знайшли свого підтвердження.

Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (т.1, а.с.41-43). Додатково вказали, що під час проведення експертизи позивачем було надано документи, які не були предметом дослідження під час перевірки, у зв'язку з чим і виникли розбіжності у нарахованих сумах.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом від 19.09.2014 року № 2126, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 з 19.09.2014 року тривалістю 5 робочих днів (т.1 а.с.78).

За результатами її проведення, складено акт перевірки від 07.10.2014 року № 6152/17-2/НОМЕР_6 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року (т.1, а.с.21-35).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема: п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), встановлено заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року всього у сумі 15 713,00 гривень; п. 291.4 ст. 291, п. 296.2 ст. 296, пп. 298.2.3 ст. 298 ПК України, в результаті чого було занижено суму єдиного податку до сплати на 99 659,80 гривень; пп. 177.1.2 п. 177.1 ст. 177, п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 484 920,33 гривень; п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 34,7% на 86 544,92 гривні.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням Міндоходів у Житомирській області прийнято 27.11.2014 податкові повідомлення-рішення:

- № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 97924 грн. (т.1 а.с.16);

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 15713 грн. та застосовано штраф в сумі 25197 грн. (т.1 а.с.18);

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 99659,80 грн. та застосовано штраф в сумі 24914,95 грн. (т.1 а.с.17);

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 484920,33 грн. та накладено штраф в сумі 121230,08 грн. (т.1 а.с.19).

Рішенням від 27.11.2014 року № , податковим органом до підприємця застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 8213,80 грн. (т.1 а.с.20).

Також, податковим органом винесено вимогу від 07.10.2015 № про сплату боргу (недоїмки), згідно якої розмір недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 86544,92 грн. (т.3, а.с.6).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи попередні судові рішення у даній справі, вказав, що процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки. Натомість вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (зокрема, щодо надання відомостей про обставини спірних господарських операцій тощо), чи призвели порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлені обставини щодо відображення тих чи інших господарських операцій в податковому обліку тощо.

Як встановлено судом, позапланова невиїзна перевірка позивача була призначена наказом №2126 від 19.09.2014 у зв'язку з неподаною декларацією про майновий стан і доходи та виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення податкового законодавства за рахунок відображення фінансово-господарських операцій за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року та на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України (т.1,а.с.78).

Згідно із п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Тобто, платник податків повинен бути повідомлений податковим органом про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, та до її початку податковий орган повинен мати відповідний документ про ознайомлення платника податків з наказом про проведення перевірки. До того ж несвоєчасність надсилання наказу та повідомлення про проведення даного виду перевірки може бути підставою для висновку про незаконність перевірки у разі порушення прав платника, зокрема, у випадку відсутності можливості надати пояснення та заперечення з приводу виявлених порушень в результаті несвоєчасного ознайомлення про факт проведення цієї перевірки.

Така позиція узгоджується з викладеними в ухвалах Вищого адміністративного суду України по справам № К/9991/17719/12 від 15.04.2014 року та № К/800/24379/13 від 02.07.2014 року.

Крім того, у постанові Верховного суду України по справі № 21-425а14 від 27.01.2015 року, зазначено про те, що особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок. Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою. Таким чином, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Як вбачається із матеріалів справи, наказ від 19.09.2014 року № 2126 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не було вручено позивачу до початку проведення перевірки (т.1 а.с.79), тобто відповідачем допущено порушення порядку повідомлення про проведення перевірки. Вперше про складені щодо позивача документи перевірки та оспорювані податкові повідомлення-рішення, останньому стало відомо лише в січні 2015 року з листа-відповіді Житомирської ОДПІ від 06.01.2015 року № 356/0/17-2 (т.1 а.с.15), доказів ж зворотного відповідачем не надано.

В ході проведення перевірки податковим органом було направлено запит щодо надання пояснень з приводу порушень податкового законодавства, допущених підприємцем, згідно з умовами п.78.1.1 ПК України, № 11011/0/17-1 від 14.04.2014 року, який останнім було отримано 16.04.2014 року (т.1 а.с.74,75).

Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" від 27 грудня 2010 р. № 1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Отримавши запит № 11011/0/17-1 від 14.04.2014 року, ФОП ОСОБА_4 16.04.2014 року звернувся із заявою до Житомирської ОДПІ, в якій зазначив, що він є неповним, а тому просив викласти чітку інформацію з порушень ним податкового законодавства та надати відповідь (т.1 а.с.91).

В свою чергу, контролюючим органом було направлено нові запити: № 19131/0/17-2 від 25.06.2014 року, який повернувся на адресу податкової інспекції поштовим конвертом за закінченням терміну зберігання (т.1 а.с.76,77); № 2732/0/17-1 від 16.07.2013 року (т.1 а.с.72), № 5283/0/17-1 від 31.07.2013 року (т.1 а.с.73), доказів направлення яких позивачу, суду не надано. Як вбачається із надісланих запитів, контролюючий орган витребовував від позивача первинні документи ведення бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не був обізнаний з існуванням таких запитів та відповідно був позбавлений права надати на них обґрунтовані пояснення та документи витребувані контролюючим органом.

Таким чином, ФОП ОСОБА_4 був позбавлений можливості надати пояснення та заперечення з приводу виявлених порушень в результаті несвоєчасного ознайомлення про факт проведення невиїзної перевірки та необізнаності із запитами контролюючого органу про надання документів, тобто процедурні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки.

Щодо встановлених під час проведення перевірки порушень, слід зазначити наступне.

Як встановлено судом, висновки про заниження ПДВ за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та завищення податкового кредиту, зроблено за рахунок:

- відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів та системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України у 2012, 2013 роках, якою встановлено не включення до складу податкового зобов'язання суми ПДВ по товарам (послугам), що були відвантажені (надані) покупцям;

- даних декларацій з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_4 за січень, березень - травень 2012 року, квітень, червень, серпень 2013 року. Інші декларації з ПДВ було визнано неподаними або не прийнято податковим органом (т.1 а.с.45,46; т.2 а.с.2,4,5,7,9,11,14,16,17,81).

- матеріалів зустрічних звірок від інших податкових інспекцій (т.1 а.с.30).

- перевіркою відображених у рядку 10.1 декларацій "Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою", рядку 17 "Усього податкового кредиту" показників за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року у загальній сумі 0 грн., так як ФОП ОСОБА_4 не надано підтверджуючих документів, щодо формування податкового кредиту. Відповідно до баз даних ДПС податкової, звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту (т.1 а.с.32).

Разом з тим, будь-яка первинна документація, зокрема податкові накладні, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, фінансова, статистична та інша звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, з дослідження яких можливо було б встановити обсяг та вартість проведених господарських операцій позивачем, а відтак його доходи та витрати, що в кінцевому рахунку формує об'єкт оподаткування та податковий кредит, інспекторами Житомирської ОДПІ не досліджувались.

Водночас, згідно із пп.75.1.2 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

З аналізу вказаних статей можна зробити висновок про те, що перевірка має бути проведена саме на підставі: податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації за результатами перевірок інших платників податків та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Тобто, додатковими джерелами для перевірки дотримання податкового законодавства, законодавець визначив дані, надані платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отримані в інший спосіб, передбачений законом.

Вказаними нормами не передбачено можливості проведення перевірки лише на підставі даних, отриманих в інший спосіб, передбачений законом, оскільки це б призводило до істотних порушень та зловживань з боку контролюючого органу до підконтрольної особи, порушення системи рівноваги прав та обов'язків суб'єктів податкового права при проведення таких перевірок.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, де зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №810/1438/17 вказано, що у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження первинних документів. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, та зазначено, що первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що формування висновків про порушення податкового законодавства лише на підставі даних інших контрагентів платника податку з електронної бази ДПС та матеріалів зустрічних звірок, інформація про які взагалі відсутня в акті перевірки, а лише формально зазначено про них, та за відсутності перевірки первинної документації самого платника податків, є неприпустимим, оскільки такі висновки не відповідають дійсним фактичним обставинам.

Враховуючи, що первинні документи ведення бухгалтерського обліку позивача не були предметом дослідження під час перевірки, для встановлення відповідності висновків, викладених у акті перевірки, з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції, судом призначено у справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

Чи підтверджуються документально висновки, викладені в акті Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 07.10.2014 року № 6152/17-2/НОМЕР_6 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_6, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року" в частині:

-заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року всього у сумі 15 713,00 грн.;

-заниження суми єдиного податку на загальну суму 99 659,80 грн.;

-заниження податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 484 920,33 грн.;

-заниження єдиного внеску в загальній сумі 86 544,92 грн., розрахованого із заниженого чистого оподатковуваного доходу?

Згідно висновку експерта №379/16-25 від 16.03.2017 такі висновки контролюючого органу не підтверджуються (т.3, а.с.51-65).

Зокрема, за результатами проведення перевірки в період з 01.01.2012 31.12.2013 року встановлено заниження податку на додану вартість в загальній сумі 15 713 грн., що підлягає сплаті до бюджету, в тому числі по періодам: січень 2012 - 1137 грн.; лютий 2012 - 1150 грн.; березень 2012 - 3067 грн.; квітень 2012 -1150 грн.;травень 2012 - 350 грн.; жовтень 2012-17 грн.; лютий 2013 - 550 грн.;березень 2013 - 200 грн.; квітень 2013 - 183 грн.; травень 2013 - 975 грн.; червень 2013-917 грн.; серпень 2013 - 450 грн.; жовтень 2013 - 2467 грн.; листопад 2013 - 900 грн.; грудень 2013 - 2200 грн.

Зазначене порушення в акті перевірки від 01.10.2014 року із заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, перевіряючими ґрунтується на заниженні податкових зобов'язань, що оподатковуються за основною ставкою - 20% в розмірі 9 775 грн. із сум виплачених доходів за даними системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та завищенням податкового кредиту всього у сумі 103 862 грн. в зв'язку з тим, що в ході перевірки встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг) ФОП ОСОБА_4 від контрагентів-постачальників.

Водночас, експерт вказує, що у таблиці б/н в акті перевірки від 07.10.2014 року представлені контрагенти-покупці ФОП ОСОБА_4, зокрема ТОВ "Глобал Юг", ТОВ "Дональянс", TOB "ТЕК "РАС Логістик", ТОВ "СТКУД" відповідно до інформації із системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, яка використана перевіряючими для нарахування податку на додану вартість за основною ставкою-20%, але за результатами проведеного дослідження не знайшла свого відображення за матеріалами адміністративної справи у складі операцій з отриманих коштів по рахункам підприємця так і відсутності первинних (податкових) документів по взаємовідносинам між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Глобал Юг", ТОВ "Дональянс", ТОВ "ТЕК "РАС Логістик", ТОВ "СТКУД".

Відповідно до проведеного дослідження операцій із надходження коштів на рахунки підприємця, при умові неподання до контролюючого органу декларацій з податку на додану вартість за вищенаведені періоди та наявних документів на постачання та придбання товарів/послуг ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року в матеріалах справи, сума податку, що підлягає сплаті до бюджету визначена, як різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту та буде складати 5 769 грн.

Отже, за результатами експертного дослідження у період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, встановлено завищення від'ємного значення суми 97 728 грн. податку на додану вартість та заниження суми податку на додану вартість в розмірі 5 769 грн., що підлягає сплаті до бюджету.

Сума податкового кредиту, документально підтверджується в процесі проведеного дослідження представлених у додаткових матеріалах податкових накладних на придбання оплачених матеріалів пов'язаних із господарською діяльністю підприємця.

Згідно п.185.1 ПК України, об'єктом оподаткування з податку на додану вартість є операції з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до ст.188 цього Кодексу база оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Таким чином, висновки викладені в акті перевірки в частині заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року в загальній сумі 15713 грн. документально не підтверджуються.

Також, за висновками експерта за результатами проведеного співставлення документально не підтверджується встановлене в акті перевірки від 07.10.2014 року заниження загального оподатковуваного доходу у періоді з 01.01.2012 по 31.12.2012 року в сумі 2 845 208,99 грн., у періоді з 01.01.2013 до 31.03.2013 року в сумі 25 400,00 грн. Розбіжність у сторону зменшення загального оподатковуваного доходу за 2012 рік складає 1 292 273,56 грн., розбіжність у сторону збільшення загального оподатковуваного доходу за 1 квартал 2013 року складає 185 895,75 грн.

При цьому експерт зазначив, що відомості з центральної бази даних ДРФО ДПА України не є документальним свідоцтвом отримання доходів фізичними особами, в тому числі підприємцями, а є звітними даними, які складені іншими суб'єктами господарської діяльності за встановленою формою 1-ДФ та носять інформаційний характер.

З метою визначення об'єкту оподаткування у період з 01.01.2012 по 31.03.2013 року, яким є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця, до матеріалів справи залучені копії первинної документації з понесених витрат ФОП ОСОБА_4 за вищевказаний період, зокрема контракти, договори, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт, акти виконаних робіт, міжнародні ТТН, ТТН, а також додані до них рахунки, рахунки-фактури, податкові накладні, сертифікати походження матеріалів, фіскальні чеки, квитанції, специфікації-накладні, а також виписки по поточним рахункам, які підтверджують оплату товарів (робіт, послуг), дослідження яких проведено експертом.

За результатами проведеного дослідження наявних в матеріалах справи документів, документально підтверджуються понесені (оплачені) витрати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за придбані товари (роботи, послуги) пов'язані з господарською діяльністю у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року в загальній сумі 64498,30 грн.(без ПДВ), у період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року в загальній сумі 39 388,33 грн.(без ПДВ).

Отже, за висновком експерта, документально не підтверджується відсутність витрат у ОСОБА_4, що відображено в акті перевірки від 07.10.2014 року у період з 01.01.2012 по 31.03.2013 року. Розбіжність у сторону збільшення витрат за 2012 рік складає 70 781,60 грн., у 1 кварталі 2013 року складає 39 616,00 грн.

Таким чином, експерт зазначає, що чистий оподатковуваний дохід ОСОБА_4 у періоді з 01.01.2012 по 31.12.2012 становить 1482153,83грн., у період з 01.01.2013 по 31.03.2013 - 171679,75грн.

Пунктами 292.1 та 292.3 ПКУ визначається, що ставка єдиного податку для фізичної особи-підприємця, який здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, і відноситься до 3 групи, сплачується від доходу такого платника податку, отриманого протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з п.164.1 ПКУ, базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Об'єктом оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців, отриманих протягом календарного року від провадження господарської діяльності, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ПКУ).

Відповідно до умов п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року, для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, вираховуючи ставку вказаних податків, необхідною передумовою є визначення суми отриманого доходу підприємця.

Встановлюючи розмір оподатковуваного доходу позивача, податковий орган, всупереч вимогам податкового законодавства, посилався на відомості з центральної бази даних ДРФО ДПА про суми виплачених доходів без врахування безпосередньо первинних документів та податкової звітності позивача.

При цьому, як зазначалось, експертом в ході дослідження наданих позивачем первинних документів спростовано розмір оподатковуваного доходу позивача, який встановлено контролюючим органом.

Отже, контролюючий орган, взявши як базу оподаткування неправильний розмір оподатковуваного доходу позивача, невірно визначив донараховані суми грошових зобов'язань та штрафні санкції за вказаними податками.

Суд погоджується із твердженнями представників відповідача щодо підтвердження експертом наявності у позивача порушень щодо сплати податків, але в інших розмірах, проте звертає увагу, що визначення у податковому повідомленні-рішенні грошового зобов'язання є дискреційною функцією податкової інспекції, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження з коригування грошових зобов'язань в сторону збільшення або зменшення.

Отже, встановивши, що відповідач визначив суму зобов'язання, відображену у рішенні, з порушенням норм чинного законодавства України, суд скасовує таке рішення повністю. Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Вищого адміністративного суду викладеній в ухвалі від 21.05.2014 року №К/800/43926/13.

Враховуючи, що в ході проведення перевірки відповідачем допущено порушення процедури проведення перевірки, які вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (в тому числі шляхом надання первинних документів) та у зв'язку з якими не були встановлені дійсні обставини щодо відображення господарських операцій в податковому обліку позивача, суд приходить до висновку, що оспорювані податкові-повідомлення рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області податкові повідомлення-рішення від 27.11.2014 року № , від 27.11.2014 року № , від 27.11.2014 року № , від 27.11.2014 року № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.11.2014 року № та вимогу про сплату боргу №Ф- від 07.10.2014.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 20 червня 2018 року