Справа № 336/5424/17
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" червня 2018 р. справа 336/5424/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І. Головко О.В.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.11.2017 (суддя Марко Я.Р.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про зобовязання призначити пенсію державного службовця

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.09.2017 звернулась до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо відмови в призначенні пенсії державного службовця та зобовязати призначити пенсію державного службовця.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.11.2017 позов задоволений:

- визнана протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця;

- зобовязано управління Пенсійного фонду призначити ОСОБА_1 з 13.07.2017 пенсію на підставі пункту 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу».

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводами апеляційної скарги є:

- відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України;

- заява про призначення пенсії державного службовця подана не за формою, встановленою Порядком подання і оформлення документів для призначення, перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005;

- в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії, Асмундсон проти Ісландії, Великода проти України зазначено, що здійснення соціально-економічних права людини значною мірою залежить від становища держави, особливо фінансового. Законодавчі норми можуть змінюватись, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», який набув чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», визнано таким, що втратив чинність ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, вказаних в пунктах 10, 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком в мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - в розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Оскільки позивачка 12.07.2017 досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно довідки №91-03/05-112/105532 від 29.12.2015, виданої Управління НБУ в Запорізькій області, має стаж державної служби 33 роки 11 місяців 25 днів, районний суд дійшов правильного висновку, що на неї розповсюджуються положення пункту 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу».

Посилання управління Пенсійного фонду на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є безпідставними. ОСОБА_2 скасував норми щодо пенсійного забезпечення, прийняті до 01.06.2015.

Закон України від 10.12.2015 «Про державну службу» набув чинності з 01.05.2016, а тому до нього не можуть бути застосований ОСОБА_2 України №213 від 02.03.2015.

У відповіді на письмову заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії державного службовця, управління Пенсійного фонду обгрунтувало відмову в призначенні пенсії тільки приписами пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Субєкт владних повноважень не вказував на недодержання форми заяви про призначення пенсії. Згадування про недодержання форми заяви лише під час судового розгляду є недоречним. Управління Пенсійного фонду повинно було звертати на це увагу при прийнятті заяви позивачки про призначення пенсії державного службовця.

Також є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії, Асмундсон проти Ісландії, Великода проти України. В цих рішеннях йдеться про права держав змінювати закони стосовно соціально-економічних прав людини залежно від фінансового становища.

В даній справі держава на законодавчому рівні встановила право державних службовців на пенсію в розмірі 60 відсотків заробітної плати, якщо вони на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу» мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.11.2017 без змін.

Постанова набирає законної сили з 14.06.2018 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко