Справа № 2а-11451/10/1370
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2884/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року у справі № 2а-11451/10/1370 (м. Львів, суддя Качур Р.П., час прийняття 11:43 год., повний текст складений 16 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2010 року Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області ( далі - Галицька ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 63430,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при проведенні первинної реєстрації транспортних засобів: Volksvagen Transporter, 1999 року випуску, Mersedes-Benz Vito, 1998 року випуску, Mersedes-Benz Vito, 2000 року випуску, не сплатила до бюджету податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на загальну суму 63430,00 грн.

Рішенням від 12 січня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька ОДПІ подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України ,,Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів" від 11.12.1991 № 1963-ХІІ, який був чинний на час виникнення цих спірних правовідносин.

Відповідно до статтей 1, 5 та 6 цього Закону відповідач ОСОБА_1 , яка здійснила першу реєстрацію трьох вантажних автомобілів, зобов'язана сплатити до бюджету податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на загальну суму 63430,00 грн.

Оскільки відповідач податок не сплатила, Галицька ОДПІ просить стягнути цей податок в примусовому порядку.

За таких обставин, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, а тому в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України дана обставина не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що згідно з даними УДАІ ГУМВСУ у Львівській області на ім'я ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби: Volksvagen Transporter, 1999 року випуску (НОМЕР_1), Mersedes-Benz Vito, 1998 року випуску (НОМЕР_3), Mersedes-Benz Vito, 2000 року випуску (НОМЕР_2).

Відповідно до розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу ОСОБА_1 повинна була сплатити 63430,00 грн. (18960,00 грн. + 22990,00 грн. + 21480,00 грн.) податку з власників транспортних засобів відповідно.

Податковий орган 16.07.2010 року направляв відповідачу повідомлення із запрошенням з'явитись до інспекції з метою підтвердження факту сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.Однак, на запрошення ОСОБА_1 не з'явилась.

Згідно з довідкою ДПІ у Галицькому районі м. Львова № 17240/6/17-120 від 26.10.2010 року податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до місцевого бюджету в сумах 18960,00 грн., 22990,00 грн. та 21480,00 грн. від 15.09.2009 року, 19.09.2009 року та 12.10.2009 року від відповідачки не надходив.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача транспортного податку.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України ,,Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів" від 11.12.1991 № 1963-ХІІ, який був чинний на час виникнення цих спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Частиною 2 статті 3 Закону № 1963-XII визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

За змістом статті 5 Закону № 1963-XII податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, зокрема, фізичними особами, сплачується перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд (частина 1).

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (частина 4).

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (частина 6).

Частинами п'ятою та шостою статті шостої Закону № 1963-XII передбачено, що сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки.

Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, у редакції, чинній на момент реєстрації транспортних засобів (далі - Правила № 1388).

Відповідно до п.8 Порядку № 1388, реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Реєстрація транспортних засобів скасовується в разі встановлення факту, що документи, які посвідчують особу власника, підтверджують правомірність придбання транспортного засобу або право на користування та розпорядження ним, є фіктивними чи підробленими. Реєстрація транспортних засобів також скасовується у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів його складових частин.

Враховуючи наведені вище правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що здійснення державної реєстрації транспортного засобу без попередньої сплати податку з власників транспортних засобів не передбачено законом. Наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ. Відсутність квитанції про сплату податку виключає можливість проведення першої реєстрації транспортного засобу.

У разі відсутності документів про сплату податку, реєстрація, перереєстрація і технічний огляд транспортних засобів не повинні проводитися. При цьому, на органи реєстрації та проведення технічного огляду покладено обов'язок здійснення контролю сплати податку перед проведенням технічного огляду, реєстрацією та перереєстрацією транспортних засобів.

Слід зауважити, що реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність посадових осіб ВРЕР, які здійснили таку реєстрацію, а тому ненадходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення його з відповідача.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними, зокрема, у постановах від 17 грудня 2013 року в справі № 21-422а13 та від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-104а13.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року у справі № 1-233/11 органами досудового слідства у вину ОСОБА_3 ставилося проведення протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області реєстрації транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на відповідних фізичних осіб.

Серед переліку таких транспортних засобів є і транспортні засоби, зареєстровані на відповідачку, зокрема, Volksvagen Transporter, 1999 року випуску (НОМЕР_1), Mersedes-Benz Vito, 1998 року випуску (НОМЕР_3), Mersedes-Benz Vito, 2000 року випуску (НОМЕР_2) (а.с. 110).

Також суд першої інстанції аргументовано послався на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року у справі № 2а-2000/11/1370, яка набрала законної сили 20.11.2017 року.

Відповідно до вказаної постанови суд визнав протиправними дії Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів Volkswagen Transporter (державний номерний знак НОМЕР_1 ), 1999 року випуску, Mercedes Benz Vito (державний номерний знак НОМЕР_4), 1998 року випуску та Mercedes Benz Vito (державний номерний знак НОМЕР_2), 2000 року випуску (а.с. 91-95, 96-98).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак протиправності, як і не доведено правомірності стягнення з неї суми податку з власників транспортних засобів, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за державну реєстрацію вказаного автомобіля у сумі 63430,00 грн. .

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року у справі № 2а-11451/10/1370 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 20 червня 2018 року.