Справа № 826/5113/18
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5113/18 Суддя першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Кузьмишина О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Кисіля С.П.,

представника відповідача: - Штокмана А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» до Державної служби геології та надр України, треті особи: Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Полтавська обласна рада про визнання протиправними дій, скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України, треті особи: Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Полтавська обласна рада про визнання протиправними дій, скасування рішення.

Одночасно, із поданням позовної заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Державної служби геології та надр України про відмову надання ТОВ «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» спеціального дозволу на користування надрами Північно-Яблунівського родовища;

- заборони Кабінету Міністрів України та Міністерству енергетики та вугільної промисловості України вчиняти будь-які дії щодо проведення конкурсу на укладення угоди про розподіл вуглеводнів Північно-Яблунівського родовища;

- заборони Кабінету Міністрів України вчиняти будь-які дії щодо укладення угоди про розподіл вуглеводнів Північно-Яблунівського родовища;

- заборони Полтавській обласній раді приймати рішення про укладення угоди про розподіл вуглеводнів Північно-Яблунівського родовища без проведення конкурсу на підставі п. 5 ст. Закону України «Про угоди про розподіл продукції».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів по забезпеченню адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у поданій заяві позивачем не обґрунтовано та не доведено, що до прийняття у справі судового рішення по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та законним інтересам, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (частина перша статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, позов, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст.. 150 КАС України, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю оскаржуваного рішення, що, за умови задоволення заяви про забезпечення позову буде фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року про відмову у забезпеченні позову - без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року про відмову у забезпеченні позову - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

О.М.Кузьмишина

Постанова складена в повному обсязі 19 червня 2018 року.