Справа № 804/9020/13-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року

Київ

справа №804/9020/13-а

адміністративне провадження №К/9901/13407/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 804/9020/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська (Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське Автотранспортне підприємство 11227"

про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське Автотранспортне підприємство 11227"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі судді Горбалінського В.В. від 22 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.Ю., Панченко О.М. від 28 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська (Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську; далі за текстом - позивач або Управління) 05 липня 2013 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11227» (далі за текстом - ТОВ «Дніпропетровське АП №11227» або відповідач), в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України в розмірі 14 806,77 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11227» суму витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показник, затверджених Кабінетом Міністрів України в розмірі 14 806,77 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот шість гривень 77 коп.) на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11227» зобов'язане відшкодовувати фактичні витрати органу Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на цьому підприємстві.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11227» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року - без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що передумовою для звернення до суду Пенсійного органу з позовом про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій є: 1. надсилання підприємству до 20-го січня поточного року розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій; 2. не внесення до Пенсійного фонду підприємством до 25-го числа суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій зазначену в повідомленні (розрахунку).

Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року від 11 січня 2013 року на суму 14806,77 грн. відповідачем отримано 21 лютого 2013 року, отже право у Пенсійного органу на звернення до суду з позовом про стягнення сум зазначених у цьому розрахунку розпочинається з моменту закінчення 25-го числа місяця, встановленого для сплати такої суми.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року у сумі 14806,77 грн. на підставі розрахунку від 11 січня 2013 року, отриманого відповідачем 21 лютого 2013 року та не сплаченому у встановлені строки, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необґрунтованість доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звернув увагу відповідача на те, що в межах розгляду цієї справи суд не надає правової оцінки розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року від 11 січня 2013 року, зокрема і в частині законності здійснення нарахування позивачем заборгованості відповідачу за 2012 рік, оскільки це не є предметом спору у цій справі, при цьому правомірність здійснення такого розрахунку була предметом розгляду в адміністративній справі № 804/4100/13-а, за результатами розгляду якої судовими рішенням від 02 квітня 2013 року та 05 листопада 2014 року встановлено правомірність його здійснення.

Суд апеляційної інстанції зазначив і те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі № 804/9020/13-а клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11227» про стягнення заборгованості залишено без задоволення, проте відповідачем зазначена ухвала оскаржена не була.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ТОВ «Дніпропетровське АП №11227» звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без розгляду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 11 березня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 804/9020/13-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

Згідно з пунктом 4 Перехідних положень КАС України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 06 червня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 804/9020/13-а та призначив її до розгляду ухвалою від 18 червня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 21 червня 2018 року.

У запереченнях проти касаційної скарги від 23 травня 2016 року позивачем заявлено клопотання про заміну первинного позивача - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська на правонаступника - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, яке було задоволене ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

ТОВ «Дніпропетровське АП № 11227» зобов`язане вносити з коштів, призначених на оплату праці, плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 та списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»- «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачу необхідно було покрити витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 14806,77 грн., яка утворилася у 2012 році.

У зв`язку з несплатою суми боргу у визначений законодавством строк у відповідача залишилась несплаченою заборгованість перед Управлінням щодо витрат на виплату і доставку пенсій колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на загальну суму 14806,77 грн.

Позивачем було надіслано відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2013 року, які були ним отримані вчасно.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що згідно пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. На думку скаржника, розрахунок від 11 січня 2013 року є розрахунком фактичних витрат саме на 2013 рік, а не на 2012 рік. Адже сума у розмірі 14806,77 грн., яку просить стягнути позивач, значиться в рядку 13 розрахунку від 11 січня 2013 року, як «фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за попередній період», тобто 2012 рік. Така ж сума зазначена і в рядку 14 розрахунку від 11 січня 2013 року як «сума плати підприємства Пенсійному фонду України за попередній рік». Відповідний розрахунок на 2012 рік позивачем не був наданий. Крім того, скаржник вважає, що позивач звернувся до суду з позовом із порушенням строків встановлених у статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Управлінням 23 травня 2016 року подано заперечення на касаційну скаргу ТОВ «Дніпропетровське АП № 11227», в яких воно просить зазначену скаргу залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року - без змін.

Управління свої заперечення на касаційну скаргу обґрунтовує тим, що до матеріалів справи долучено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої «Перехідних положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2013 року. У графі 14 зазначеного Розрахунку містяться відомості про остаточну суму плати підприємства Пенсійному фонду України за попередній (тобто 2012) рік, з урахуванням змін у розмірі призначеної пенсії , що відбувалися на протязі 2012 року. Сплата суми витрат на виплату і доставку пенсій особам за списком № 2 справляється на підставі Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі за текстом - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі за текстом - Закон № 1788-XII). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 № 64/8663, (далі за текстом - Інструкція) передбачена чітка процедура відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги та висновкам судів першої та апеляційної інстанції, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції відносно того, що якщо працівникам призначено пенсію відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону №1788-ХІІ, то фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються підприємствами, робота на якому дає право на пільгову пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача перед Управлінням по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по списку № 2 за 2012 рік становить 14 806,77 грн., що підтверджується відповідним розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

При цьому, правомірність здійснення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 від 11 січня 2013 року була предметом розгляду в адміністративній справі № 804/4100/13-а, за результатами розгляду якої судовими рішенням від 02 квітня 2013 року та 05 листопада 2014 року встановлено правомірність його здійснення.

Враховуючи те, що предметом спору у цій справі було стягнення з відповідача сум по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по списку № 2 за 2012 рік у розмірі 14 806,77 грн. на підставі розрахунку від 11 січня 2013 року, суди попередніх інстанцій в межах розгляду цієї справи вірно зазначили, що не мають повноважень на надання правової оцінки такому розрахунку.

Щодо доводів відповідача в касаційній скарзі на необхідність застосування до спірних відносин наслідків пропуску встановленого КАС України строку звернення до суду, Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, і зазначає наступне.

Відповідно до Закону 1058-IV та Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України № 1058.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України № 1058 (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції).

З матеріалів справи, вбачається, що позивачем на виконання вищезазначених положень Інструкції було направлено відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року від 11 січня 2013 року на суму 14806,77 грн.

В свою чергу, як передбачено пунктом 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України № 1058, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Враховуючи вищенаведені положення, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що передумовою для звернення до суду Пенсійного органу з позовом про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій є: 1. надсилання підприємству до 20-го січня поточного року розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій; 2. не внесення до Пенсійного фонду підприємством до 25-го числа суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій зазначену в повідомленні (розрахунку).

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року від 11 січня 2013 року на суму 14806,77 грн. відповідачем отримано 21 лютого 2013 року, отже право у Пенсійного органу на звернення до суду з позовом про стягнення сум зазначених у цьому розрахунку розпочинається з моменту закінчення 25-го числа місяця, встановленого для сплати такої суми.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року у сумі 14806,77 грн. на підставі розрахунку від 11 січня 2013 року, отриманого відповідачем 21 лютого 2013 року та не сплаченому у встановлені строки, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах 25 листопада 2015 року висловив Верховний Суд України у справі № 21-3122а15, крім того, аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом, в тому числі, 23 січня 2018 року у справі 803/2625/14 (провадження № К/9901/4846/18) та 20 березня 2018 року у справі № 804/18891/14 (провадження № К/9901/4912/18).

Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське Автотранспортне підприємство 11227" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко