Справа № 214/1955/18
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1955/18
2-а/214/130/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №214/1955/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

За участю: позивача ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 29.03.2018 року, в якій просив суд скасувати постанову серії ВР №264400, винесену 20.03.2018 року інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 11.02.2018 року його зупинили працівники поліції, посилаючись на допущення порушення п.31.6 «б» ПДР України, а саме рух в темну пору доби з технічною несправністю не працювали задні габарити. За фактом начебто вчиненого ним порушення інспектор ПП винесла постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, однак 20.03.2018 року, тобто через 37 днів після виявлення порушення, в той час як ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута протягом 15 днів з дня одержання правомочним органом матеріалів справи. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем було пропущено строк винесення постанови. При цьому, на його переконання, вказане порушення процесуальних строків зумовлене тим, що постанова серії ВР №264400 від 20.03.2018 року є по суті другою постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке мало місце 11.02.2018 року. При цьому, 11.02.2018 року інспектором вже було винесено постанову, в якій зазначено, що 11.02.2018 року він керував транспортним засобом марки Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1, в той час як за фактом цього ж порушення в постанові від 20.03.2018 року вказано взагалі інший транспортний засіб марки Mercedes-Benz 312 D, р/н НОМЕР_1. За постановою від 11.02.2018 року на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., однак згідно змісту листа УПП в м. Кривому Розі ДПП від 28.02.2018 року, постанову від 11.02.2018 року була скасована та 20.03.2018 року винесено нову постанову за цим же порушенням про накладення штрафу в сумі 680 грн. з проведенням кваліфікації його дій за ч.2 ст.121 КУпАП за керування ним транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, з технічними несправностями. Однак ніяких доказів на підтвердження використання ним транспортного засобу саме в таких цілях інспектор ПП не надав. Крім того, ОСОБА_1 вказував, що оскаржувана ним постанова від 20.03.2018 року винесена з допущенням грубих процесуальних порушень. Так, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за місцем вчинення правопорушення, відповідач унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Вважав, що під час винесення оскаржуваної ним постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцем вчинення, тобто в розумінні ст.276 КУпАП, положень Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати в даному випадку Департаменту патрульної поліції, яке знаходиться по вул. Народного ополчення 9 в м. Києві. Додатково акцентував увагу, що в порушення вимог ст.ст.278, 279 КУпАП інспектор виніс постанову не провівши належного розгляду справи, з допущенням обмеження процесуальних прав ОСОБА_1 та обмеження їх реалізації в повному обсязі.

Не погоджуючись з предявленими вимогами, 06.04.2018 року в порядку ст.47 КАС України відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у звязку із законністю та обґрунтованістю винесеної нею постанови. Свої заперечення мотивувала тим, що 11.02.2018 року під час здійснення патрулювання нею було виявлено транспортний засіб марки Mercedes-Benz 312 D, р/н НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_1 рухався по автодорозі по пр-ту Горького 10 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з наявністю технічної несправності в автомобілі задніх габаритів, що не світились в темну пору доби. При цьому, автомобілем користувався ОСОБА_1 саме для надання послуг з перевезення пасажирів. У звязку з допущенням ним порушення п.31.6 «б» ПДР України, вона зупинила автомобіль позивача, відрекомендувалася відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомила причину зупинки та попрохала водія предявити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо розяснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вона перейшла до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу місці скоєння правопорушення, що не суперечить ч.6 ст.276 КУпАП, Рішенню Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року та характеру здійснення провадження, яке є спрощеним (скороченим). Будь-яких обмежень процесуальних прав водія з її боку не було. Додатково відповідач зазначила, що 11.02.2018 року було винесено електронну постанову серії ЕАА №292135, однак у звязку з допущенням в ній помилок, постанову скасовано УПП в м. Кривому Розі ДПП, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відправлено на новий розгляд. В ході її повторного розгляду 20.03.2018 року, про що було сповіщено ОСОБА_1, встановлено наявність в його діях складу вказаного інкримінованого адміністративного правопорушення, у звязку з чим накладено стягнення в межах санкції статті. Посилання ОСОБА_1 на те, що начебто він не здійснював перевезення пасажирів 11.02.2018 року інспектор просила оцінити критично, оскільки того дня ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, в режимі маршрутного таксі за рейсом №240, в підтвердження чому надала відеозапис з боді-камери. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову нею винесено обєктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Правом на участь в судовому засіданні відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 не скористалась, згідно з клопотанням, викладеним у відзиві, просила справу розглядати за її відсутності з урахуванням викладеної нею позиції по справі.

Присутній в судовому засіданні позивач предявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Суду пояснив, що 11.02.2018 року відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 КУпАП з допущенням помилок в частині зазначення транспортного засобу, яким він керував. У звязку з цим він подав скаргу до УПП в м. Кривому Розі ДПП, за результатами розгляду якої постанову скасовано 28.02.2018 року із призначенням нового розгляду справи на 12.03.2018 року. Прибувши до управління 12.03.2018 року, йому повідомили, що інспектор перебуває на лікарняному, у звязку з чим розгляд справи було відкладено до 20.03.2018 року. Посилаючись на відео фіксацію порушення, інспектор перекваліфікувала його дії за ч.2 ст.121 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 680 грн. Окремо акцентував увагу, що з моменту вчинення правопорушення 11.02.2018 року минув визначений ст.38 КУпАП строк притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП. Після перегляду відеозапису, на якому зафіксовані відомості про вчинення позивачем правопорушення, останній не оспорював сам факт не роботи задніх габаритів транспортного засобу, яким він керував, однак вважав, що технічну несправність не можливо було одразу виявити, оскільки до вказаних обставин вони працювали.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, пояснення позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 року інспектором ПП ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 264400 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП у зв'язку з порушенням п.31.6 «б» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. в дохід держави (а.с.8).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 11.02.2018 року о 18.49 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, по пл. Горького 10 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з технічною несправністю, а саме не працювали задні габарити в темну пору доби, чим порушив п.31.6 «б» ПДР України.

Посилання ОСОБА_1 на невірність зазначення в первинно винесеній постанові від 11.02.2018 року відомостей про транспортний засіб, яким він керував, накладення штрафу в меншому розмірі та проведення кваліфікації його дій за іншою частиною статті 121 КУпАП суд не приймає до уваги, оскільки постанову від 11.02.2018 року Управлінням патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції за результатами розгляду його скарги скасовано. При цьому, оскільки предметом оскарження є постанова від 20.03.2018 року, винесена інспектором за результатами нового розгляду справи, суд перевіряє правомірність її винесення, здійснюючи розгляд з дотриманням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог.

Доводи ОСОБА_1 стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності двічі за фактом одного правопорушення, яке мало місце 11.02.2018 року, суд вважає безпідставними з огляду на те, що попередня постанова є не чинною та скасована у встановленому законом порядку.

Стосовно доводів позивача про допущення інспектором порушень в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення не за місцем його вчинення, визначеним ст.276 КУпАП, який є місцезнаходження Департаменту патрульної поліції, суд виходить з наступного.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.121 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута за місцем вчинення правопорушення в приміщенні Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг ДПП інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз'ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 20.03.2018 року. Крім того, під час первинного розгляду справи інспектор також розяснила позивачеві його процесуальні права, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R, тому суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо порушення його прав та обмеження реалізації права на захист, виходячи з того, що позивачем не заявлялось жодних клопотань під час розгляду справи.

Разом з тим, ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 (далі за текстом Інструкція №1395 від 07.11.2015 року) визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному звязку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП за місцем його вчинення в приміщенні УПП в м. Кривому Розі ДПП, оскільки інспектор, діючи як субєкт владних повноважень вказаного органу вправі розглядати справи за його місцезнаходженням.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП, що регулюють визначення місця розгляду справи, зазнали змін внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення субєктом владних повноважень, суд зобовязаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч.1 ст.121 КУпАП, або технічний стан та обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Як слідує з п.31.6 «б» ПДР України, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.121 КУпАП, позивач вказував, що інспектор ПП безпідставно посилалася на те, що 11.02.2018 року він керував транспортним засобом що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, а технічних несправностей в автомобілі не було.

Натомість, оглядом наданого відповідачем відеозапису на диску DVD-R з боді-камери встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz 312 D, р/н НОМЕР_1, за комплектацією призначеним для перевезення пасажирів, здійснюючи 11.02.2018 року рух за маршрутом №240 та перевозячи пасажирів. На відеозаписі зафіксовано, що автомобіль рухався попереду службового автомобіля працівників поліції та явно видно, що в момент руху в темну пору доби у нього були несправними задні габаритні ліхтарі (не світились). Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 одразу почав перевіряти технічний стан керованого ним транспортного засобу, а виявивши несправність, намагався її усунути на місці зупинки.

Таким чином, вказаним відеозаписом беззаперечно підтверджується факт допущення водієм ОСОБА_1 порушення п.31.6 «б» ПДР України.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП ОСОБА_2 зафіксовано у встановленому законом порядку, суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими нею доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Посилання позивача на несвоєчасність винесення інспектором постанови за межами 15-денного строку з моменту вчинення порушення, що, на його переконання, є грубим процесуальним порушенням, суд оцінює критично, оскільки як вказував в судовому засіданні сам позивач, розгляд справи в УПП в м. Кривому Розі ДПП переносився з поважних причин. Крім того, 20.03.2018 року винесено постанову за результатами перегляду справи після скасування первинно винесеної, а тому вказані обставини не є істотними та суттєвими, які б визначали підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення субєкта владних повноважень.

Інші доводи позивача суд залишає поза увагою з огляду на відсутність їх значущості для справи та недоведеності доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ВР №264400, винесена 20.03.2018 року інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб'єкта владних повноважень без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Постанову серії ВР №264400 від 20.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, винесену інспектором роти №3 батальйону №3Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 залишити без змін.

Судові витрати по справі, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його проголошення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: Інспектор роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повне рішення суду складено та проголошено 21.06.2018 року.

Суддя О.І. Євтушенко