Справа № 215/5742/17
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/5742/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Конопліної С.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 50089, АДРЕСА_1, до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі, місцезнаходження: 50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11; третя особа: рядовий поліції роти 2 батальйону 4 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2, місцезнаходження: 50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у грудні 2017 року до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі, третя особа: рядовий поліції роти 2 батальйону 4 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2, уточнивши його у березні 2018 року, в якому просить скасувати постанову серії АР №481141 від 09.12.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.12.2017 р. його притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення та винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.. Позивач вважає цю постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки поліцейський розглянув справу та виніс вищевказану постанову без наявності свідків, належних доказів порушення (фото порушення або відеозапис з камери автоматичної фіксації), без надання позивачу записів з бодікамери, а також розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, цим самим порушивши права позивача. Крім того, позивач зазначає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, відсутній, адже інспектор поліції, виносячи оскаржувану постанову не врахував пояснень позивача. Тому він просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №481141 від 09.12.2017 р..

Ухвалою суду від 19.02.2018 р. зазначена позовна заява була повернута позивачу для усунення недоліків.

На виконання вимог суду позивач 12.03.2018 р. подав уточнену позовну заяву.

Ухвалою від 14.03.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за даним позовом, визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судове засідання 05.04.2018 р. не відбулось у звязку з зайнятістю судді у розгляді кримінальної справи №215/1795/18.

У судовому засіданні 12.06.2018 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Відповідач Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі подав суду відзив на позов, у якому проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на правомірність винесеної постанови, зокрема наявності у відповідача факту адміністративного правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП, надавши при цьому суду копію пояснень позивача та диск із записом із бодікамери інспектора (вх.№5160 від 10.04.2018 р.).

Третя особа ОСОБА_2 надіслав суду пояснення, в яких зазначає, що факт вчиненого адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом із нагрудного відео реєстратора патрульного, вважає, що оскаржувана постанова винесена законного та обґрунтовано, тоді як позивач спотворює обставини справи з метою ухилитись від адміністративної відповідальності, а тому просить суд відмовити у позові (вх.№5159 від 10.04.2018 р.).

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснив, що він 09.12.2017 р. зранку виїхав на чистому авто у м. Жовтні Води, де дорога була мокра та брудна, особливо в районі ПівнГЗК і тому номерний знак забруднився. При цьому, дороги в місті були сухими, на автомобілі позивача висох бруд, який зявився після поїздки в Жовті Води. Він не міг бачити, що ззаду номерний знак на його авто забруднений, проте після зупинки поліцейським, позивач відразу ж витер номерний знак та привів його до належного стану. Ним було запропоновано інспектору після усунення забруднення державного номерного знаку на місці та закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, але інспектором вказаний факт залишився проігнорованим.

Суд, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 09.12.2017 року інспектором роти 2 батальйону 4 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2 винесено постанову серії АР №481141 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивач 09.12.2017 р. об 11 год.15 хв. в м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, біля буд.38, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, д.н.з АЕ8620НН з державним номерним знаком, який забруднений, що не дає визначити символи номерного знака з відстані 20 м, чим порушив п.п.2.9 (в), 30.2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП (зафіксовано на реєстратор АЕ00079), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170 грн. (копія постанови а.с.3).

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Згідно ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 статті 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст.121 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.6 ст.121 КУпАП.

Оскільки позивачем, на думку відповідача, було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1, 2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, 14 липня 2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесені зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.6 ст.121 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме: фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно з ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності та ст.295 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пп.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, доказом в справі згідно зі ст. 251 КУпАП є відеозапис порушення з нагрудних відеокамер на одязі поліцейських.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 09.12.2017 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи і записані на dvd-диску (а.с. 49).

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що 09.12.2017 позивач керував автомобілем RENAULT KANGOO, д.н.з АЕ8620НН, задній номерний знак якого був повністю забруднений і не читався з відстані, меншої ніж 20 метрів. Тобто, позивач керуючи транспортним засобом порушив п. 2.9 (в) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні позивач по суті не заперечував виявлений інспектором факт порушення ПДР України, однак стверджував, що дане порушення сталося під час тривалого руху автомобіля і виключно за умов стану дорожнього покриття на трасі за містом. Крім того, позивачем було відразу ж усунуто забруднення номерного знаку після зупинки до винесення оскаржуваної постанови, на місці, де він сам очистив номерний знак, що підтверджується наданим відеозаписом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте оскаржувана постанова не містить посилань, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, роз'яснено права та обов'язки, враховано особу порушника, тощо.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень КУпАП про адміністративні правопорушення не проведено всіх дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст.278, 279 КУпАП.

Відповідно до положень частин 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП. Однак, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, зважаючи на те, що позивачем одразу ж, на місці було усунуте порушення п.2.9 (в) ПДР України, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Суд вважає за можливе звільнити позивача від адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

На підставі вищенаведеного, враховуючи наведені і встановлені обставини, суд приходить до висновку визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 481141 від 09.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 гривень з закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 287 - 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 50089, АДРЕСА_1, до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі, місцезнаходження: 50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11; третя особа: рядовий поліції роти 2 батальйону 4 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2, місцезнаходження: 50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 481141 від 09.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 гривень; адміністративну справу закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.06.2018 року.

Суддя: