Справа № 826/8249/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8249/17 Суддя суду першої інстанції:
Федорчук А.Б. (головуючий),
Качур А.І., Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за участю третьої особи: Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 року №692 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі подання Державної фіскальної служби України вих. від 24.03.2017 №4701/5/99-99-14-06-16, вх. від 27.03.2017 №03/20959-17 Міністерством економічного розвиту і торгівлі України прийнято наказ від 13.05.2017 №692, яким за порушення, пов'язаних із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, а саме статей 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом застосувати спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених у додатку до цього наказу. Так, ДП «МТП «Южний» значиться в додатку до цього наказу під номером 21.

Позивач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України із клопотанням від 15.05.2017 №24691/01/102/17 про скасування дії санкції - індивідуального режиму ліцензування.

Однак, не отримавши відповіді на зазначене клопотання, позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу Міністерства економічного розвиту і торгівлі України від 13.05.2017 № 692.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивачем не надано жодних належних доказів спростування по суті встановленого порушення контролюючим органом, не надано доказів усунення такого порушення та не надано доказів скасування висновків ДФС України щодо наявності простроченої дебіторської заборгованості у сумі 1 140 000 Євро в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII (далі - Закон № 959-XII) за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: <…> застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій <…> .

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним наказом до позивача застосовано спеціальну санкцію у вигляді індивідуального режиму ліцензування за порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР), яка регулює строки розрахунків при здійсненні резидентами імпортних операцій.

Частиною другою статті 37 Закону № 959-XII передбачено, що санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів <…>. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний наказ прийнято на підставі подання Державної фіскальної служби України вих. від 24.03.2017 №4701/5/99-99-14-06-16, вх. від 27.03.2017 №03/20959-17. В останній графі пункту 30 додатку до цього подання щодо виявленого порушення зазначено, що «Відповідно до платіжного доручення № 228 від 24.12.2015 перераховано на користь нерезидента суму 1 140 000 Євро. За даними перевірки по розрахунку між ДП «МТП «Южний» та нерезидентом - «Alekon Holding Aktsiaselts» в рамках виконання сторонами умов зовнішньоекономічного контракту № СД/Т/СН-2В від 12.12.2013 рахується прострочена дебіторська заборгованість у сумі 1 140 000 Євро».

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону № 959-XII подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Як вбачається з матеріалів справи, подання, на підставі якого відповідачем приймалося оскаржуване рішення, не містить посилань на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати. При цьому, вимоги частини третьої статті 37 Закону № 959-XII досить чітко описують зміст подання щодо застосування санкцій та не містять положень про можливість зазначення відповідної інформації у іншому вигляді, у тому числі у вигляді коду.

Поряд із цим, висновок про наявність у позивача простроченої дебіторської заборгованості перед нерезидентом Alekon Holding Aktsiaselts Державною фіскальною службою України зроблено на підставі висновків акту Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790 про результати планової виїзної перевірки Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» код 04704790 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2013 по 31.03.2016, з питання визначення, нарахування та сплати ЄСВ ДП «Морський торгівельний порт «Южний», код ЄДРПОУ 4704790 за період з 01.11.2011 по 31.03.2016.

У вказаному акті перевірки контролюючий орган встановив, що позивачем згідно умов контракту від 12.12.2013 № СД/Т/СН-2В було перераховано на користь Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія) 1 140 000 Євро відповідно до платіжного доручення від 24.12.2015 №228. Проте, на думку перевіряючих, операції з надання Alekon Holding Aktsiaselts позивачу послуг з монтажу придбаного обладнання були неареальними та фактично не відбулися. При цьому, в акті перевірки зазначено, що граничний строк надання послуг настав 28.03.2016.

З огляду на це, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем статті 2 Закону № 185/94-ВР, оскільки позивачем були перераховані кошти на рахунок нерезидента, однак у становлений строк нерезидентом послуги фактично надано не було.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС 14.12.2016 винено податкові повідомлення-рішення №№ , , 2, 000110140, а також № , що безпосередньо стосується порушення позивачем статті 2 Закону № 185/94-ВР.

Не погодившись з такими податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Відповідно до пункту 56.2 статті 52 Податкового кодексу України (далі - ПК) у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно пункту 55.2 статті 55 ПК контролюючими органами вищого рівня є контролюючі органи в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональні територіальні органи - для державних податкових інспекцій, які їм підпорядковуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 26.12.2016 до Офісу великих платників податків ДФС направлено скаргу на податкові повідомлення-рішення, яку отримано останнім 18.01.2017.

За змістом пунктів 56.8, 56.9 статті 56 ПК контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Відомостей про прийняття та отримання позивачем рішення Офісу великих платників податків ДФС за результатами розгляду скарги або рішення про продовження строку її розгляду матеріали справи не містять.

Згідно абзаців другого-третього пункту 56.9 статті 56 ПК якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

За таких обставин, оскільки рішення Офісу великих платників податків ДФС за результатами розгляду скарги або рішення про продовження строку її розгляду не приймалися та позивачу у встановлений строк не направлялися, то скарга останнього є задоволеною, а податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 14.12.2016 №№ , , 2, 000110140, № скасованими з 08.02.2017.

Зазначене підтверджено листом Офісу великих платників податків ДФС від 19.04.2017 № 21757/10/28-10-10-4-33, у якому зазначено про те, що у разі задоволення скарги платника податків податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 86.7 статті 86 ПК контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Таким чином, Державною фіскальною службою України при направленні подання, а Міністерством економічного розвитку і торгівлі України при прийнятті оскаржуваного наказу неправомірно використано результати перевірки позивача, викладені в акті Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790 щодо взаємовідносин Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» та компанії-нерезидента Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія).

Окрім того, як повідомлено у листі Головного управління ДФС в Одеській області від 04.05.2018 № 1151/10/15-32-23-03-04 кримінальне провадження № 0000041 від 19.04.2017, у рамках якого розслідувалося правомірність формування сум податкової звітності за результатами спірних операцій позивача з Alekon Holding Aktsiaselts, 30.03.2018 було закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 37 Закону № 959-XII відповідальність за недостовірність інформації, зазначеної в поданнях, щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій, на підставі яких приймаються відповідні рішення центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, несе ініціатор подання у порядку, передбаченому законом.

Застосування санкцій, зазначених у цій статті, може бути оскаржено в суді. Представництво інтересів держави при розгляді таких судових спорів забезпечується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики та державними органами, які внесли подання про застосування санкцій.

Таким чином, застосування спеціальних санкцій може бути оскаржено суб'єктом господарювання у суді. При цьому, представництво інтересів держави при розгляді таких судових спорів забезпечується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики та державними органами, які внесли подання про застосування санкцій, у даному випадку це Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та Державна фіскальна служба України, які були залучені судом першої інстанції до розгляду даної справи.

Враховуючи викладені обставини, не надаючи оцінку порушенню, за вчинення якого до позивача застосовано спірну санкцію, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування за порушення статті 2 Закону № 185/94-ВР по взаємовідносинам з Alekon Holding Aktsiaselts, оскільки відомості перевірки, зафіксовані у акті Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790, у будь-якому випадку не могли бути використані Державною фіскальною службою України при направленні відповідного подання, а Міністерством економічного розвитку і торгівлі України при прийнятті оскаржуваного наказу. Окрім того, як зазначалося, подання Державної фіскальної служби України не відповідало у повній мірі вимогам частини третьої статті 37 Закону № 959-XII.

Судом не можуть бути прийняті до уваги висновки акту перевірки Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС від 22.06.2017 № 55/28-10-49-14/04704790 та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення, оскільки ці документи не були підставою для внесення подання про застосування спеціальної санкції та не існувати станом на час прийняття оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 року №692 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» є протиправним та підлягає скасуванню.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 21.06.2018.