Справа № 814/1865/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 червня 2018 року

Київ

справа №814/1865/16

касаційне провадження №К/9901/48425/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі №814/1865/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" у вересні 2016 року звернулося до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.08.2016 №, №, №, №, №, №.

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 05.10.2017 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 31.08.2016 №, №, №, №. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 31.08.2016 № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 310312,00грн. та в частині застосування штрафних санкцій в сумі 39431,50грн. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 31.08.2016 № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1951,00грн. та в частині застосування штрафних санкцій в сумі 975,50грн. В решті позовних вимог відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 21.02.2018 залишив постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 без змін.

Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулося 18.04.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018.

Верховний Суд ухвалою від 02.05.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 02.05.2018 була отримана відповідачем 26.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №333.

На адресу Верховного Суду надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документу про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на обмежене фінансування з державного бюджету для сплати судового збору у зв'язку із тимчасовою відсутністю коштів.

Додатково відповідач зазначає, що звернувся із службовою запискою від 30.05.2018 до начальника управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера ОСОБА_1 щодо виділення коштів для сплати судового збору, однак отримав відповідь про відсутність коштів на реєстраційному рахунку.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Скаржник не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по цій справі, а також скаржником не надано суду касаційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору у справі №814/1865/16.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 02.05.2018 про залишення касаційної скарги без руху щодо надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Миколаївській області в задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі №814/1865/16.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі №814/1865/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Шипуліна