Справа № 352/2063/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2715/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Довгополова О.М.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року ( головуючий суддя Хоминець М.М., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2017 року позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську та просив скасувати постанову серії АР №602472 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно постанови інспектора патрульної поліції від 02.11.2017 р., яку він отримав по пошті 07.11.2017 р., на нього накладено штраф у розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Він визнаний винним у тому, що 02.11.2017 р. о 10 год. 10 хв. по вул. Грушевського, 19 в м. Івано-Франківську, керуючи автомобілем марки «Hyundai H-1» н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Вказану постанову інспектора вважає незаконною і такою, що підлягає до скасування, оскільки він, виїхавши службовим автомобілем, власником якого є АТ «Державний ощадний банк України», з воріт банку, під'їхав до центрального входу в адміністративний будинок банку по вул. Грушевського, 19; не зупинивши транспортний засіб до повної зупинки, він отримав від охоронника банку інформацію, куди слід їхати за вказівкою керівництва; як тільки він мав намір продовжити рух, під'їхав автомобіль патрульної поліції із включеними проблисковими маяками, що зобов'язували його зупинитись; на цей сигнал патрульної машини він зупинив автомобіль. Оскаржувана постанова винесена без розгляду справи. Вважає, що наявні підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Просив скасувати оскаржувану постанову.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник позивача, ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, вважає дане рішення було винесене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що факт безпідставності винесення постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255 грн. міг підтвердити охоронник банку ОСОБА_3, а також фрагмент відеофіксації події із камер зовнішнього спостереження філії АТ «Ощадбанку», який було долучено до матеріалів справи. Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції застосував до позивача адміністративне стягнення не дивлячись на те, що стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач наводить ряд обставин, у зв'язку з якими вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулось у відповідності до вимог КУпАП. Вважає вимоги позивача в апеляційній скарзі безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Просить суд залишити в силі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року у справі №352/2063/17.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2017 р. інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП ОСОБА_4 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач визнаний винним у тому, що 02.11.2017 р. о 10 год. 10 хв. по вул. Грушевського, 19 в м. Івано-Франківську, керуючи автомобілем марки «Hyundai H-1» н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги розділу 33 ПДР України.

Вважаючи дану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність факту вчинення позивачем правопорушення, що передбачено ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 122).

Частиною другою статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Пунктом 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху передбачений дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п.1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Зона дії знаку 3.34 поширюється - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені (підрозділ 3 Розділу 33).

З наданого відповідачем відеозапису з нагрудного відеореєстратора, вбачається, що відповідач, виявивши порушення ПДР, належним чином відреагував, належно провів розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, зачитавши останньому його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Після розгляду справи інспектор виніс оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення, яку позивач відмовився підписати і отримати. Позивач під час розгляду справи не одноразово визнавав факт зупинки транспортного в недозволеному місці, проте вважав, що дана зупинка не вважається правопорушенням.

З відео, яке було надане позивачем вбачається, що даним транспортним засобом було вчинено зупинку в недозволеному місці.

Доказом правомірності дій інспектора є також пояснення відповідача, викладені у його запереченні та відзиві на апеляційну скаргу, у яких відповідач повністю спростував доводи, якими позивач обґрунтовував заявлений позов, довівши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Отже, посилання позивача на не доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовується відеозаписами з фіксацією адміністративного правопорушення, які були досліджені судом.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо посилання позивача про наявність підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже вірним є висновок суду першої інстанції, що до компетенції суду у даних справах не належить вирішення питання щодо звільнення порушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, оскільки такі повноваження згідно вимог ст. 22 КУпАП надані органу (посадовій особі), уповноваженим вирішувати справу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта стосовно закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за ч. ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч. 1, 2 та 5 ст. 133, ч.ч. 3, 6, 8, 9, 10 і 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1, 2 і 3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, ст. 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176, 177, ч. 1 ч. 2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз наведених норм права свідчить, що адміністративні справи за що передбачена адміністративна відповідальність, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції, а тому у суду не має повноважень закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП, розглядаючи спір в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись, ч.4 ст. 229, ст. ст. 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року у справі № 352/2063/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 20.06.2018 року.