Справа № 826/15607/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києві від 26 лютого 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибторг Груп» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибторг Групп» з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2016 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.06.2016 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві була проведена перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ «Рибторг Груп» податкових зобов'язань з податку на додану вартість, за результатами якої складений акт № 427/1-26-50-12-02-37249270.

В ході проведеної перевірки встановлено порушення товариством граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, у сумі 56 440 грн. Зазначене грошове зобов'язання, нараховане до сплати згідно податкової декларації реєстр. № від 28.04.2016, було сплачено із затримкою на 13 календарних днів.

Не погоджуючись з висновками такого акта перевірки від 15.06.2016 № 427/1-26-50-12-02-37249270, позивач надіслав поштою на адресу податкової інспекції письмові заперечення на цей акт (вих. № 15/07/3 від 15.07.2016), які були отримані відповідачем 18.07.2016. Пподаткове повідомлення-рішення на підставі акта перевірки від 15.06.2016 № 427/1-26-50-12-02-37249270 контролюючим органом не приймалося.

Згодом, 26.08.2016 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена ще одна перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ «Рибторг Груп» податкових зобов'язань з податку на додану вартість, результати якої оформлені актом від 26.08.2016 № 801/1-26-50-12-02-37249270. За висновками цього акта перевірки товариством порушено терміни сплати визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, у розмірі 5 644 грн.

31.08.2016 на підставі акта перевірки від 26.08.2016 № 801/1-26-50-12-02-37249270 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняла оспорюване податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за № 008622102, яким на підставі абз. 2 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 56 440 грн. на строк до 30 календарних днів, нарахувала товариству штраф у сумі 5 644 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Зі змісту розрахунку штрафної санкції до цього податкового повідомлення-рішення, штраф застосовано у зв'язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання у сумі 56 440 грн., задекларованого у податковій декларації реєстр. № від 28.04.2016.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 31.08.2016 № протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено наявність ознак недобросовісності платника (позивача) під час перерахування ним коштів в оплату суми податку на додану вартість за березень 2016 року, а тому висновки акта перевірки є необґрунтованими, та як наслідок, - прийняте на його підставі податкового повідомлення-рішення від 09.08.2016 № - безпідставне.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до п.75.1ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до п.76.1.ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ПК України).

Відповідно до п. 87.1. ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 110.1 ст.110 ПК України).

Відповідно до п. 287.3. ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з вимогами ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У випадку застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків відповідно до ст.116 ПК України надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

З наведених вище норм права вбачається, що Податковим кодексом України не передбачено право (функції) контролюючого органу на проведення повторної камеральної перевірки щодо тих же обставин, що вже перевірялися у такому ж порядку, а також права контролюючого органу на повторне застосування до платника податків фінансових санкцій за теж саме правопорушення.

Водночас пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачає можливість проведення позапланової перевірки у разі коли контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Рішення про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що жодного рішення органом державної податкової служби вищого рівня, яке б підтвердило наявність підстав для проведення повторної перевірки з питання своєчасності сплати грошового зобов'язання, задекларованого у податковій декларації ТОВ «Рибторг Груп» з податку на додану вартість реєстр. № від 28.04.2016, суду не надано.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що контролюючим безпідставно та з порушенням норм законодавства було проведено повторну камеральну перевірку платника податків. Тобто, відповідач при проведенні камеральної перевірки, на підставі якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вийшов за межі своїх повноважень.

Як вбачається з тексту акта перевірки та витягу з інтегрованої картки платника податку на додану вартість - ТОВ «Рибторг Груп», нарахування до сплати грошового зобов'язання у сумі 56 495 грн. здійснено 30.04.2016 на підставі податкової декларації реєстр. № від 28.04.2016. Дане грошове зобов'язання було частково погашено 30.04.2016 за рахунок облікованої за платником переплати у розмірі 55 грн., та в решті суми (56 440 грн.) - 13.05.2016 за рахунок надходжень коштів у сумі 56 495 грн.

Під час судового засідання представник позивача пояснив, що у поданні податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2016 року (в якому платник задекларував суму податку до сплати у розмірі 56 495 грн.) як в електронному, так і у паперовому вигляді Товариству було відмовлено, про що свідчать роздруківки електронних квитанцій № 1 від 15.04.2016, № 1 від 18.04.2016, лист ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 04.04.2016 № 3840/10/26-50-10 з питання розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку, супровідний лист ТОВ «Рибторг Груп» від 28.04.2016 № 28/04/16-1 з доданим до нього паперовим примірником податкової декларації за березень 2016 року (вх. від 28.04.2016), листів ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21.04.2016 № 4582/10/26-50-08-04 та від 26.05.2016 № 5975/10/26-50-08-04 з повідомленням про невизнання контролюючим органом поданої ТОВ «Рибторг Груп» податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року як податкової звітності (копії перелічених документів наявні у матеріалах справи).

Тобто, контролюючий орган здійснив нарахування до сплати 30.04.2016 суми грошового зобов'язання на підставі податкової декларації, у прийнятті якої було відмовлено.

Крім того, 26.04.2016 ТОВ «Рибторг Груп» своїм платіжним дорученням № 319 від 26.04.2016 ініціював переказ грошових коштів у розмірі 56 495 грн., шляхом переказу безготівкових коштів через АТ «Укргазбанк». Дане платіжне доручення за № 319 від 26.04.2016 прийнято до виконання банком та проведено 27.04.2016, про що свідчать відмітки банку на такому платіжному документі.

Документальні докази того, що станом на день ініціювання та виконання платежу на рахунку позивача у банку були відсутні кошті в обсязі, достатньому для перерахування коштів в оплату податку, сторно до суду першої та апеляційної інстанції не надали.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, не доведено наявність ознак недобросовісності платника (позивача) під час перерахування ним коштів в оплату суми податку на додану вартість за березень 2016 року.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києві від 26 лютого 2018 року - без змін.

Повний текст постанови складено «23» червня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма