Справа № 825/2087/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

18 червня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2087/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Якуш І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (прос. Миру, 189 кв. 68, м. Чернігів, 14029) до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (прос. Миру, 116-а, м. Чернігів, 14000) про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2018 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Департамент СЗН Чернігівської ОДА, відповідач) про визнання неправомірною відмови відповідача у прийнятті позивача до будинку-інтернату для осіб похилого віку та зобов'язання відповідача винести рішення про прийняття позивача до будинку-інтернату для осіб похилого віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи по зору та в звязку з тим, що позбавлений належного догляду та піклування з боку своїх дітей повинен бути поміщений до будинку-інтернату для осіб похилого віку. Вважає, що відповідач діє в порушення вимог чинного законодавства України, відмовляючи позивачу у влаштуванні до інтернатної установи геріатричного профілю з тих підстав, що останній має дітей, оскільки стосунки з дітьми у позивача склалися напружені та неприязні.

22.05.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві (а.с.51-53).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, який неодноразово скаржився їй на поведінку своєї доньки, яка не здійснює належного за ним догляду. Також пояснила, що періодично купує позивачу продукти харчування та надає допомогу щодо користування очними каплями, оскільки самостійно цього зробити він не має можливості.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та інвалідом ІІ групи загального захворювання по зору, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6, 8-9).

Згідно довідки про склад сімї № 01 від 02.01.2018 за адресою прос. Миру, 189, кв. 68 в м. Чернігові зареєстровані крім позивача, його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 16.05.2018 комісія ОСББ «Домус ІІ» зі слів заявника та пояснень сусідів склали акт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає з березня 2008 року та по теперішній час за адресою прос. Миру, 189, кв. 68 в м. Чернігові (а.с.11).

В матеріалах справи наявні висновки Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про результати перевірки за повідомленнями позивача про те, що ОСОБА_5 в нетверезому стані за місцем мешкання погрожує позивачу (батьку) та вчиняє бійки, сварки та веде антигромадський спосіб життя. Інспектором ЧВП ГУНП в Чернігівській області з ОСОБА_5 та його сестрою ОСОБА_6 проведено бесіду профілактичного характеру про недопущення протиправних дій відносно батька ОСОБА_1 (а.с.13-19).

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.07.2017 закрито провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Однак в даній постанові суду зазначено, що за адресою: м. Чернігів, прос. Миру, 189, кв. 68 ОСОБА_5 вчинив сімейну сварку з батьком (позивачем), при цьому виражався нецензурною лайкою та ображав його, чим вчинив насильство в сімї психологічного характеру, завдавши значної шкоди психічному здоровю потерпілого (а.с.20).

Висновком про результати перевірки по зверненню позивача від 11.03.2018 Чернігівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області встановлено, що 13.02.2018 за місцем мешкання заявника (позивача) за адресою: прос. Миру, 189, кв. 68 в м. Чернігові онука ОСОБА_7 вчинила конфліктну ситуацію, в свою чергу її мати ОСОБА_6 стала захищати свою доньку та погрожувати отруєнням заявнику (позивачу). В подальшому, з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проведена профілактична бесіда, від будь-яких письмових пояснень з даного приводу останні відмовились (а.с.21).

Відповідно до виписок з карти стаціонарного хворого (позивача) Чернігівської міської лікарні № 1 (очне відділення) позивач потребує постійного лікування очей (а.с.22-25).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини позивач 18.10.2017 звернувся з заявою до відповідача щодо прийняття рішення про направлення його до Чернігівського геріатричного пансіонату (26).

07.11.2017 відповідачем надана відповідь № 05-12/9920, в якій зазначено, що як виняток, до будинку-інтернату можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей або родичів, зобовязаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з обєктивних причин не можуть цього зробити. У такому разі щодо кожного окремого випадку, на підставі підтверджуючих документів, приймається рішення колегії Департаменту СЗН Чернігівської ОДА. Також зазначено, що оскільки позивач має доньку працездатного віку та відсутні підтверджуючі документи про неможливість доньки здійснювати догляд за батьком, винести дане питання на розгляд колегії Департаменту немає підстав (а.с.27).

На чергове звернення позивача щодо його влаштування до інтернатної установи геріатричного профілю Департаментом СЗН Чернігівської ОДА надана відповідь від 28.03.2018 № 05-12/2958, якою повідомлено, що в звязку з наявністю у позивача доньки працездатного віку відсутні законні підстави для розгляду питання щодо влаштування позивача до геріатричного пансіонату на засіданні колегії Департаменту (а.с.29).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1.1 Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни і праці, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2001 № 549 (далі Типове положення) будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни та праці /далі - будинок-інтернат/ є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів війни та праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування.

У своїй діяльності будинок-інтернат керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства праці та соціальної політики України, іншими нормативно-правовими актами з питань, що регулюють діяльність інтернатних установ, а також цим Положенням (п.1.4 Типового положення).

Пунктом 3.1. Типового положення встановлено, що до будинку-інтернату приймаються на державне утримання особи похилого віку, які досягли пенсійного віку, та інваліди першої і другої групи, старші за 18 років, які за станом здоров'я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, яким згідно з медичним висновком не протипоказане перебування у будинку-інтернаті та які не мають працездатних родичів, зобов'язаних їх утримувати за законом.

Як виняток, до будинку-інтернату можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей або родичів, зобов'язаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з об'єктивних причин не можуть цього робити.

У такому разі щодо кожного окремого випадку, на підставі підтверджувальних документів, приймається рішення колегії відповідно Міністерства праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних держадміністрацій, Головного управління соціального захисту населення Київської міської держадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації (п.3.4 Типового положення).

Таким чином, з вищевикладених норм положення вбачається, що до будинку-інтернату можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей, якщо вони з об'єктивних причин не можуть їх утримувати.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи працездатний син позивача фактично разом з батьком не проживає з березня 2008 року, як наслідок не може його утримувати та здійснювати за останнім належного догляду.

З донькою у позивача склалися не приязні стосунки та, яка також не здійснює за позивачем належного догляду.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме, відсутність взаємовідносин між позивачем та його працездатними дітьми, покази свідка ОСОБА_4, стан здоровя позивача, який є особою похилого віку, інвалідом ІІ групи по зору та який внаслідок захворювання потребує постійного стороннього догляду є обєктивні підстави вважати, що відмова відповідача в прийнятті ОСОБА_1 до будинку-інтернату є протиправною.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Також позивачем було подано клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, при вирішенні якого суд зважає на те, що в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

При вказаних обставинах, суд вважає, що в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду необхідно відмовити.

Керуючись статтями 168, 227, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (прос. Миру, 189 кв. 68, м. Чернігів, 14029, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (прос. Миру, 116-а, м. Чернігів, 14000, ) про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації у прийнятті ОСОБА_1 до будинку-інтернату для осіб похилого віку.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації винести рішення про прийняття ОСОБА_1 до будинку-інтернату для осіб похилого віку.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.М. Тихоненко

Рішення суду в повному обсязі складено 23.06.2018.