Справа № 816/3029/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ

справа №816/3029/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1184/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні без виклику сторін касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 (суддя - Клочко К.І.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2013 (судді - Григоров А.М., Мельнікова Л.В., Подобайло З.Г.) у справі за позовом Приватного підприємства "Тексфарт" (далі - ПП "Тексфарт") до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області ДПС (далі - ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року ПП "Тексфарт" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОДПІ форми "Р" від 30.01.2013 № /171, № /172, якими підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 41 907,00 грн та з ПДВ - 20 705,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що висновки податкової перевірки, за результатами якої були прийняті зазначені податкові повідомлення - рішення, про фіктивність операцій між позивачем та його контрагентом (ПП "Анві Продукт") є помилковими, оскільки господарські операції мали реальний характер, що підтверджено первинними документами та фактом використання придбаного підприємством товару у господарській діяльності. А факт порушення кримінальної справи відносно посадових осіб ПП "Анві Продукт" не є підставою для визнання всіх господарських операцій з таким контрагентом безтоварними, а договори - нікчемними.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 06.06.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2013, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення ОДПІ форми "Р" від 30.01.2013 № /171, № /172.

Судові рішення про задоволення позову вмотивовані висновком суду про правомірне формування позивачем податкового кредиту та валових витрат за операціями з придбання товару у ПП "Анві Продукт". У свою чергу, цей висновок ґрунтується посиланням на первинні документи (рахунки - фактури, видаткова та податкова накладні), складені за наслідками операцій у межах договірних взаємовідносин між ПП "Тексфарт" та ПП "Анві Продукт", здійснені розрахунками між підприємствами, використання придбаного позивачем товару у межах господарської діяльності під час виконань зобов'язань перед третіми особами, податкову правосуб'єктність контрагента позивача на момент вчинення спірних правовідносин.

ОДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі та вирішення спору, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ОДПІ посилається на обставин, що були встановлені у ході податкової перевірки (наявність кримінальної справи, порушеної за фактом створення фіктивного підприємництва; розбіжність між задекларованими даними податкового кредиту позивача та даними податкових зобов'язань ПП "Анві Продукт" за наслідками господарських взаємовідносин, які були предметом перевірки; відсутність на момент перевірки товарно - транспортних накладних та сертифікатів якості на товар), та невідповідність судових рішень правовій позиції викладеній у інших судових рішеннях Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу ОДПІ без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - в силі як такі, що прийняті відповідно до закону та є належно обґрунтованими.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22.01.2018 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОДПІ та ухвалою від 03.05.2018 визнав за можливе попередній розгляд справи.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12.06.2018 відповідно до частини п'ятої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України призначив справу до касаційного розгляду у судовому засіданні у спрощеному провадженні без повідомленням сторін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для прийняття податкових повідомлень - рішень, з приводу правомірності яких виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті від 14.12.2012 № 5485/22-209 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Тексфарт" з питання взаємовідносин із ТОВ "Продсервіс 2012", ТОВ "Самі Груп", ТОВ "Леда-Ком", ТОВ "Сі Гейт", ТОВ "Всеукраїнська творча спілка", ПП "Анві Продукт", ТОВ "Арвет", ТОВ "Стар Прайм", ТОВ "Печерський міст ЛТД", ПП "Дан Кремінь", ТОВ "Чєнгун", ТОВ "Економ-Ресурс", ТОВ "Імпекс Продгарант", ТОВ "Верес Груп", ТОВ "Спецпродсервіс", ТОВ "ПГ "Інтєксторг", ТОВ "Реал Інвест" за період з 01.01.2009 про 11.12.2012. Згідно з висновком цього акту позивач занизив податкові зобов'язання з ПДВ за серпень 2011 року на 16 564,00 грн та об'єкт оподаткування податком на прибуток за ІІІ квартал 2011 року на 41 907,00 грн внаслідок збільшення суми податкового кредиту на 16 564,00 грн за податковими накладними, виписаними ПП "Анві Продукт", суми витрат на 82 820,00 грн, що відповідає витратам з придбання товарів у зазначеного постачальника (витрати без ПДВ на придбання у ПП "Анві Продукт" товарів (спецодяг одноразовий, розчинник, емаль), та заниження валового доходу на 99 384,00 грн внаслідок безоплатно отриманих товарів від ПП "Анві Продукт", які були оприбутковані і у подальшому використані підприємством.

Висновок ОДПІ про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку обґрунтований тим, що взаємовідносини між позивачем та первинні документи, складені за результатами господарських операцій між позивачем та ПП "Анві Продукт" носять фіктивний характер, є нікчемними. При цьому ОДПІ посилається на податкову інформацію щодо господарської діяльності ПП "Анві Продукт", що міститься у зведених автоматизованих системах та акті ДПІ Соломянського району м. Києва від 05.09.2012 про результати проведення зустрічної звірки ПП "Анві Продукт", згідно з якою: відхилення задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту становили по взаємовідносинам із позивачем та ПП "Анві Продукт" становили 16 564,00 грн; реальність господарських операцій ПП "Анві Продукт" з його контрагентами у період з 01.04.2011 по 31.11.2011 не підтверджена; порушена кримінальна справа відносно громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо створення фіктивних підприємств з метою податковою мінімізації та їх реєстрації на підставних осіб, зокрема ПП "Анві Продукт"; директор та засновник ПП "Анві Продукт" ОСОБА_6 заперечує свою причетність до господарської діяльності зазначеного підприємства. Крім того, у ході перевірки встановлена відсутність у ПП "Тексфарт" товарно - транспортних накладних та сертифікатів якості товару.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України (у редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 статті 198 ПК України).

Згідно з положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз наведених норм ПК України свідчить, що у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути обов'язково підтверджений податковою накладною.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Докази, на які послалися суди в ухвалених рішеннях, вважаються обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предметом доказування у цій справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визнання податкових зобов'язань, а податковий орган, приймаючи податкові повідомлення - рішення, про скасування яких заявлено позов, виходив із того, що операції між позивачем та ПП "Анві Продукт" є фіктивними, вчинені без наміру створення правих наслідків, водночас встановивши, що позивач занизив валовий дохід внаслідок оприбуткування товару на суму 99 384,00 грн з подальшим його використанням (а.с. 44).

Суди повинні були з урахуванням сутності заперечень податкового органа проти позову витребувати у відповідача докази, які підтверджують його доводи відносно того, що наведені в податковій накладній відомості не відповідають дійсності. Якщо податковим органом таких доказів не надано або надані докази були недостатніми, суд керуючись частинами четвертою, п'ятою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи), зобов'язаний був із власної ініціативи витребувати докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

У разі підтвердження доводів податкового органа про безтоварність операцій позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Отже, наявність первинних документів, які мають обов'язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту за умови якщо такі первинні документи складені від імені суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва. Такий висновок зумовлений тим, що статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках надавати передбачені законом податкові вигоди.

Суди попередніх інстанцій ці обставини не врахували, доводи податкового органа про наявність кримінального провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення - фіктивне підприємництво залишили поза увагою і не дослідили, наявність вироку про притягнення винних осіб за скоєння злочину до відповідальності не перевіряли.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про протиправне збільшення платнику податків грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та ПДВ згідно з податковими повідомленнями - рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, сформульовані в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у даній справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2013 скасувати повністю і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна