Справа № 404/5475/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ

справа №404/5475/16-а

адміністративне провадження №К/9901/23538/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів Берназюк Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017р. (судді - Богданенко І.Ю., Уханенко С.А., Дадим Ю.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області, в якому, просив:

- визнати протиправною відмову у перерахунку пенсії;

- скасувати рішення відповідача № 133611 від 15.02.2016р. про відмову у перерахунку пенсії;

- зобов'язати провести перерахунок пенсії по втраті годувальника з 01.03.2016р. відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07. 2001р. №2663-ІІІ та виплатити різницю з урахуванням раніше виплаченої суми та подальшою виплатою пенсії у розмірі встановленому після перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що раніше призначена їй пенсія підлягає перерахунку в зв'язку із зміною заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників в зв'язку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2016р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 15.02.2016р. № 133611 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії в частині обмеження при переведенні пенсії по втраті годувальника на пенсію за вислугу років.

Зобов'язано відповідача провести із 01.03.2016р. перерахунок пенсії за вислугу років на підставі документів пенсійної справи та додатково поданої довідки прокуратури Кіровоградської області від 11.02.2016р. № 18-116 вих.-16 в розмірі 90% від суми заробітної плати за відповідною посадою без обмеження максимального розміру та провести виплати з урахуванням отриманих сум.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017р. скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

З ухваленим рішенням суду апеляційної інстанції не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що норми Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697VII стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим, у разу реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а відтак не врегульовують правовідносини щодо наявного у позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Крім того, відсутність нормативно-правового акту, який би визначав умови та порядок перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у такому перерахунку, а відмова у перерахунку пенсії суперечить положенням статей 8, 22 Конституції України.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, на час призначення пенсії позивачу (у серпні 2002 року) підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Згідно з частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014р. № 76-VІІI, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Даний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01.01.2015р.

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Відповідно до частини 13 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. № 1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р.№ 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з серпня 2002 року перебуває на обліку Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області, та отримує пенсію по втраті годувальника згідно Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60 % від суми раніше призначеної пенсії ОСОБА_2

Позивач 12.02.2016р. звернулася з заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням відповідача від 15.02.2016р. №133611 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213, згідно якого у разі неприйняття до 01.06.2015р. Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до спеціальних законів, в тому числі, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Крім того, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного правового акту, який регулював би умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, а тому внесені Законами №213-VІІІ та № 3668-VІ зміни до статті, що регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відмова у перерахунку пенсії суперечить положенням статей 22, 58 Конституції України.

В свою чергу, апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову в позові виходив з того, що на час призначення позивачу пенсії по втраті годувальника на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (серпень 2002 року) підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами 13, 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, відповідно до змісту яких обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявами про перерахунок її пенсії (12.02.2016р.) правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Згідно частини 20 статті 86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на дату звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії по втраті годувальника положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (крім частин 3, 4, 6 та 11) втратили чинність згідно з Законом №1697-VII, а визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VI віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. Водночас, Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правого акту прийнято не було. Крім того, зміни, внесені Законом України № 76VIII від 28.12.2014р. до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ та до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697, неконституційними не визнавались і не скасовувались.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що за відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури підстав для такого перерахунку немає.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок на підставі Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ раніше призначеної пенсії положення цього закону втратили чинність, умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури на підставі Закону України "Про прокуратуру" в редакції закону від 28.12.2014 року № 76VIII Кабінетом Міністрів України не визначено, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним і висновки апеляційного суду не спростовує, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені особи, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов?язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014р. у справі "Великода проти України", Суд прийшов до висновку що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Посилання позивача в касаційній скарзі на пропуск строку подання апеляційної скарги відповідачем також є безпідставним, оскільки апеляційним судом під час відкриття апеляційного провадження було встановлено відповідність поданої відповідачем апеляційної скарги вимогам статті 187 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.)

Крім того, рішення суду першої інстанції постановлено 29.11.2016р. за відсутності сторін, копія рішення вручена відповідачу 16.12.2016р., а апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції в межах передбаченого статті 186 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) строку 21.12.2016р.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук