Справа № 1570/1217/12
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2018 року

Київ

справа №1570/1217/12

адміністративне провадження №К/9901/20092/18; №К/9901/20090/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Одеської митниці ДФС (правонаступник Південної митниці Міндоходів) та Державної фіскальної служби України (правонаступник Державної митної служби України) на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року у складі колегії суддів Балан Я.В. (головуючий), суддів: Іванова Е.А., Цховребової М.Г. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Турецької І.О. (головуючий), суддів: Стас Л.В., Косцової І.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Південної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

2 квітня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд постановою задовольнив позов:

- визнав незаконним та скасував наказ Державної митної служби України від 30 грудня 2011 року № 2796-к про припинення з 3 січня 2012 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, старшого інспектора сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 3 митного поста «Ізмаїл» Південної митниці за порушення присяги державного службовця, згідно пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу»;

- зобов'язав Державну митну службу України поновити ОСОБА_2 на посаді, рівнозначній його перед звільненням, з урахуванням стажу, досвіду роботи, рангу, кваліфікації, функціональних обов'язків, які позивач виконував на своїй посаді до звільнення (старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ізмаїл» Південної митниці;.

- стягнув з Південної митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік.

У червні 2014 року рішення суду набрало законної сили.

29 липня 2014 року Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про роз'яснення вищевказаної постанови, мотивуючи її тим, що незрозуміло, яка сума заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з боржника, з урахуванням утримання податків. Зазначена обставина, на думку заявника, унеможливлює виконання рішення суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року заяву Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про роз'яснення судового рішення - задоволено.

Суд роз'яснив, що стягненню з Південної митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 підлягає середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік у сумі 32 882,99 грн. (середній заробіток у сумі 41 988,10 грн., у тому числі податок на доходи фізичних осіб - 15% у сумі 5 914,02 грн., єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - 6,1% у сумі 2 561,27 грн. та військовий податок - 1,5% у сумі 629,82 грн.).

Не погоджуючись із ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, Одеська митниця ДФС та Державна фіскальна служба України просять зазначені рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про роз'яснення рішення.

На обґрунтування скарг зазначають, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції вийшов за межі заяви Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про роз'яснення судового рішення, оскільки фактично змінено зміст постанови Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2014 року. Скаржники вважають, що рішення суду є зрозумілим та таким, що не потребує додаткового роз'яснення.

Перевіривши доводи та вимоги касаційних скарг, а також правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційних скарг та скасування оскаржуваних судових рішень і ухвалення нового судового рішення, визначені статтею 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відсутні.

Відповідно до частини першої статті 170 КАС України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом позову ОСОБА_2 було, зокрема, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У поданій заяві про роз'яснення судового рішення, заявник ставив питання щодо зазначення конкретної суми, яка підлягає стягненню, оскільки така сума не відображена у резолютивній частині судового рішення, що унеможливлює його виконання.

Підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність або невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Тобто, процесуальна процедура роз'яснення судового акта, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо роз'яснення постанови суду, оскільки її резолютивна частина містила лише посилання на стягнення з Південної митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік, без зазначення конкретної суми, що унеможливлює виконання рішення суду в цій частині.

Даним роз'ясненням жодним чином не змінився зміст судового рішення та не вирішено інші позовні вимоги.

Доводи заявників відносно того, що Одеський апеляційний адміністративний суд приймаючи ухвалу 15 червня 2017 року про залишення без зміни ухвали суду першої інстанції, не зверну увагу на те, що розмір обов'язкових податків та зборів з доходів фізичних осіб змінено у порівнянні з нормами, що діяли на час прийняття Одеським окружним адміністративним судом ухвали від 27 серпня 2014 року про роз'яснення судового рішення не заслуговують на увагу.

Так дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тому, суди попередніх інстанцій вирішуючи спір, обґрунтовано керувалися тим нормативним актом, який був чинний на час винесення судового рішення.

За таких обставин, доводи, які містяться у касаційних скаргах, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Одеської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич,

Судді Верховного Суду