Справа № 607/40/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3221/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування рапортів і наказів, поновлення на роботі,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 15 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати рапорт від 01 квітня 2002 року і наказ податкового органу від 02 квітня 2002 року № 91-о, рапорт(заяву) від 19 червня 2002 року і наказ податкового органу від 20 червня 2002 року № 161-о та поновити на роботі у структурі податкового органу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що про порушення своїх прав позивач дізнався у 2013 році, а вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними, а відтак на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України повернув позовну заяву.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1, вважає її незаконною та необґрунтованою, просить ухвалу скасувати, поновити пропущений строк звернення до суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що про факт підроблення рапорту позивачу стало відомо з постанови Прокуратури Тернопільської області про закриття кримінального провадження від 13 липня 2017 року. Вважає, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є поважними.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів(п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався тим, що вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статей 160 та 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також документи, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом зазначеної норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З матеріалів справи слідує, що у 2018 році ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати рапорти від 01 квітня 2002 року, від 19 червня 2002 року та відповідні накази податкового органу №91-о від 02 квітня 2002 року та №161-о від 20 червня 2002 року та поновити на роботі у структурі податкового органу.

Ухвалою судді від 20 лютого 2018 року позовну заяву було залишено без руху. Цією ж ухвалою позивачеві було надано строк до 07 березня 2018 року для подання до суду заяви про поновлення строку звернення з цією позовною заявою(а.с.36-37).

На виконання вимог 07 березня 2018 року позивачем було подано заяву про поновлення пропущеного строку(а.с.82-83).

На обґрунтування поважності причин несвоєчасного звернення з цим позовом до суду позивач зазначив, що про порушення своїх прав, а саме: про факт підроблення рапорту, позивачеві стало відомо з постанови Прокуратури Тернопільської області про закриття кримінального провадження від 13 липня 2017 року.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 з огляду на те, що зазначені в заяві причини, через які цей строк було пропущено, не були поважними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи слідує, що наказом ДПА в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о ОСОБА_1 призначений на посаду оперуповноваженого оперативної групи Борщівського територіального відділу податкової міліції у Чортківському районі з випробувальним терміном 6 місяців.

9 жовтня 2001 року дорогою на роботу в Борщівський ТВМП ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав черепно- мозкову травму голови, перелом щелепи, забій, гематому повік лівого ока.

Наказом ДПА в Тернопільській області від 02 квітня 2002 року № 91-о ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження ДПА в Тернопільській області.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проходження МСЕК 19 червня 2002 року ОСОБА_1І визнано непрацездатним у звичайних умовах та встановлено другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва. На підставі його заяви та довідки МСЕК наказом ДПА в Тернопільській області від 20 червня 201 року № 161-о ОСОБА_1І звільнено у зв'язку із виходом на пенсію по інвалідності згідно зі ст.38 КЗпП України.

Зі змісту позовної заяви слідує, що сам ОСОБА_1І зазначає про те, що до 2013 року він не знав про можливі, на його думку, порушення процедури звільнення його з посади.

Так, як встановлено судом першої інстанції, що у 2013 році ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Тернопільській області, в якому просив визнати незаконною бездіяльність посадових осіб ДПС у Тернопільській області та зобов'язати виключити з наказу ДПА в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о слово «випробувальним терміном 6 місяців», визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Міністерства доходів та зборів України та зарахувати позивача в кадри податкової міліції та присвоїти спеціальне звання начальницького складу - «лейтенант державної податкової міліції», визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби у Тернопільській області та внесення зміни до наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 20 червня 2002 року №161 та звільнення за пп. б п. 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

В частині позовних вимог було постановлено ухвалу про залишення позовних вимог без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, а в частині вимог щодо зобов'язання внести зміни в наказ №161-о від 20 червня 2002 року було відмовлено. Дані обставини також підтверджуються судовими рішеннями прийнятими у справі № 819/1477/13-а які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Виходячи зі змісту фактичних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що про порушення своїх прав в частині протиправного, на думку позивача, прийняття наказу про прийняття на роботу та звільнення з публічної служби позивач дізнався ще в 2013 році.

Посилання ОСОБА_1 на те, що про порушення його прав йому стало відомо з постанови Прокуратури Тернопільської області про закриття кримінального провадження від 13 липня 2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження слідує, що 28 жовтня 2016 року Прокуратурою Тернопільської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 було внесено відомості за фактом підробки службовими особами ДПА в Тернопільській області рапорту о/у оперативної групи Борщівського територіального відділу податкової міліції МВПМ ДПІ в Чортківському районі ОСОБА_1 про його звільнення з займаної посади, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України(а.с.16).

Наведене вище узгоджується з доводами, викладеними ОСОБА_1 у його позовній заяві, а саме: позивач зазначає, що 28 жовтня 2016 року звернувся в Прокуратуру Тернопільської області із заявою по факту підроблення рапорту на звільнення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що ще у 2016 році позивачеві було відомо про протиправність, на його думку, оскаржуваних рапортів та відповідних наказів.

Колегія суддів зазначає, що здійснення досудового розслідування в межах кримінального провадження відносно службових осіб ДПА в Тернопільській області, саме по собі, не може свідчити про наявність об'єктивних перешкод для подання позивачем адміністративного позову у визначений законодавством строк.

Отже з наведеного слідує, що звертаючись до суду із наведеним позовом позивач знав про протиправність, на його думку, оскаржуваних рапортів та відповідних наказів, що не позбавляло можливості своєчасно звернутися до суду за захистом порушеного права.

Також, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що наведені обставини якимось чином обмежували його у праві звернення до суду.

Виходячи зі змісту фактичних обставин справи та зумовленого ними оспореного правозастосування, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до адміністративного суду, а наведені доводи у заяві про поновлення строку не є поважними причинами для поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про повернення позивачеві позовної заяви про визнання протиправним і скасування рапортів та наказів, поновлення на роботі ОСОБА_1 є обґрунтованим.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 607/40/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5