Справа № 351/1882/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/76/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Довгополова О.М., Макарика В.Я,

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивач: не зявився

відповідач: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року (головуючий суддя Калиновський М. М., м. Снятин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання відмови неправомірною та стягнення щорічної одноразової допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до відповідача - Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі УСЗН Снятинської РДА Івано-Франківської області) про визнання відмови неправомірною та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2011-2016 роки у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Позовні вимоги мотивовані тим, вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, інвалід ІІ групи, захворювання повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Попри це, відповідач листом від 15.08.2018 року № 1235/02-07/27 відмовив ОСОБА_1 у такій виплаті, розяснивши, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам I та II групи встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення 120 грн., яка і була виплачена позивачу за період 2014-2016 років.

ОСОБА_1 вважає дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству України, тому оскаржила їх у судовому порядку.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до УСЗН Снятинської РДА Івано-Франківської області про визнання відмови неправомірною та стягнення щорічної одноразової допомоги за 2011-2016 роки - відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржила позивач - ОСОБА_1, вважає постанову незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, вона має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Також апелянт зазначає, що застосування судом першої інстанції положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при нарахуванні такої допомоги суперечить нормам вищезазначеного Закону та може бути віднесено до реалізації права, визначеного Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік».

Враховуючи вищенаведене та з огляду на пріоритетність Законів над підзаконними актами, у 2011-2016 роках отримання щорічної допомоги на оздоровлення повинно здійснюватись у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідачем 25.01.2018 року подано заперечення на апеляційну скаргу, у якій зазначає про те, що позивачем порушено встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та законних інтересів.

У звязку із тим, що ОСОБА_1 звернулась із позовом про стягнення заборгованості за 2014-2016 роки тільки у вересні 2017 року, відтак згідно вимог ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України позов повинен бути залишеним без розгляду, у звязку із неподанням позивачем до суду заяви про поновлення пропущеного строку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії А №111462. Позивачці встановлено ІІ групу інвалідності без переогляду у звязку із захворюванням, повязаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

У вересні 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2011-2016 роки, на яку отримала від УСЗН Снятинської РДА Івано-Франківської області відповідь від 15.08.2018 року № 1235/02-07/27 про те, що допомога, передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а саме: розмір щорічної грошової допомоги інвалідам І та ІІ групи встановлено у розмірі 120 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам 90 грн.. Кошти, які передбачені чинним законодавством України виплачено позивачу, як інваліду ІІ групи за 2014 рік - 120 грн., за 2015 рік -120 грн., за 2016рік - 120 грн..

Колегія суддів зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції не враховано питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим адміністративним позовом.

Так, згідно із ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України(в редакції, чинній до 15.12.2017 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин) (далі КАС України), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Крім цього, пунктом 9 ч.1 ст. 155 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним адміністративним позовом 14.09.2017 року.

У заявленому позові позивач оспорює дії відповідача щодо виплати їй у меншому розмірі щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період 2011 - 2016 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення згідно із ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» являється щорічним періодичним платежем.

Виплату такої грошової допомоги позивачу за періоди 2014-2016 років було здійснено відповідачем у розмірі 120 грн. щорічно, що слідує із листа відповіді від 15.08.2018 року № 1235/02-07/27, тобто до закінчення відповідного року.

Із цього слідує, що позивач мала можливість знати про розмір отриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення у періоди, коли така допомога була виплачена.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач дізналась і повинна була дізнатись про розмір 120 грн. одноразової грошової допомоги на оздоровлення одразу після її отримання, тому із цього часу у позивача виникло право на звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач звернувся до адміністративного суду із позовом лише 14.09.2017 року, тому ним пропущено встановлений ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами про виплату недоотриманої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 - 2016 роки, а також не наведено відповідних підстав для визнання поважними причин пропуску такого строку позивачем.

Крім цього, підстав для визнання поважними причин пропуску такого строку позивачем не наведено і судом не отримано.

Попри це, судом першої інстанції безпідставно не враховано вищезазначених обставин, відкрито провадження у справі та розглянуто заявлений адміністративний позов по суті.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України (в редакції, чинній на даний час), судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Пунктом 8 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 і 4 статті 123 цього Кодексу.

У відповідності з ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, тому така підлягає скасуванню, а позовна заява ОСОБА_1 - залишенню без розгляду.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ст. ст. 308, 310, п. 3 ч. 1 ст. 315, п. 1 ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року у справі № 351/1882/17 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 21.06.2018 року.