Справа № 813/1776/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1776/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області (далі ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1І.), в якому просить стягнути з відповідача на користь державного бюджету 1700,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує нате, що за порушення частини 1 статті 16 Закону України Про рекламу на відповідача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн відповідно до рішення від 02.01.2018 №0002. У добровільному порядку вказана сума штрафу відповідачем не сплачена.

Ухвалою судді від 03.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, на підставі пункту 4 частини 1 статті 263 КАС України.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем протягом пятнадцяти днів з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі не подано відзив на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується.

Відповідно до положень статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Суд, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

10.10.2017 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу ФОП ОСОБА_1 скеровано вимогу від 10.10.2017 №23/Р-14-3143 про усунення порушень вимог частини 1 статті 16 Закону України Про рекламу, а саме: самовільне встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами на фасаді будинку, по вул. Замарстинівська,16.

31.10.2017 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області направлено подання за №23/Р-14-3450 про порушення ФОП ОСОБА_1 Закону України Про рекламу.

22.12.2017 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотримання антитютюнового законодавства Управління захисту прав споживачів ГУ Держспоживслужби у Львівській області складено протокол №0633 про порушення ФОП ОСОБА_1 частини 1 статті 16 Закону України Про рекламу.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України Про рекламу ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області на адресу відповідача скеровано вимогу від 24.11.2017 №7-1-13/7477 про надання належним чином завірених копій свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з ЄДРПОУ; договору оренди приміщення чи документу на право власності або договору на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу; договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього; дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є); документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.

Окрім цього відповідача повідомлено, що розгляд справи про порушення законодавства про рекламу буде проведено 21.12.2017 в 10:30 год.

На вказану вимогу ФОП ОСОБА_1 жодним чином не відреагував, інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушенням вимог рекламного законодавства, не надав.

28.12.2017 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення №0446 про початок розгляду щодо ФОП ОСОБА_1 справи про порушення законодавства про рекламу.

При розгляді справи про порушення законодавства про рекламу встановлено, що в порушення вимог частини 2 статті 26 Закону України Про рекламу відповідачем не подано пояснення по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдження реклами, що підтверджено відповідним протоколом №0002 від 02.01.2018.

Рішенням №0002 від 02.01.2018 на відповідача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн за порушення частини 2 статті 26 Закону України Про рекламу.

Листом ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області від 05.01.2018 №7-1-13/144 вказане рішення надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1

У звязку з несплатою відповідачем штрафу у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає Закон України Про рекламу від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі Закон № 270/96-ВР).

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом № 270/96-ВР та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (далі Порядок №693). Частиною 1 статті 2 Закону№ 270/96-ВР встановлено, що цей Закон регулює відносини, повязані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частиною першою та другою статті 26 Закону № 270/96-ВР визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону № 270/96-ВР особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Норми цієї статті не поширюються на порушення, зазначені у статті 24-1 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1)рекламодавці, винні:

у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами;

у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами;

у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3)розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 270/96-ВР центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі пятикратної вартості розповсюдженої реклами;

виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі пятикратної вартості виготовлення реклами;

розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі пятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Відповідно до частини 5 статті 27 Закону № 270/96-ВР вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України ( 2755-17 ).

Згідно з частиною 6 статті 27 Закону № 270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 9 Порядку №693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Згідно з пунктом 11 Порядку №693 за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 20 Порядку №693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

На підставі наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про накладення на нього компетентним органом штрафу за порушення вимог Закону№ 270/96-ВР у розмірі 1700,00грн, рішення про накладення штрафу не оскаржував та у встановлені строки в добровільному порядку не сплатив.

Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву та доказів на спростування доводів позивача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (місцезнаходження: вул. Д.Вітовського, 18, м. Львів, 79011, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: вул. Лисеницька, 13/96, м. Львів, 79032) про стягнення коштів, - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: вул. Лисеницька, 13/96, м. Львів, 79032) до державного бюджету 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 к. штрафу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.