Справа № 165/2902/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/4223/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25 квітня 2018 року у справі № 165/2902/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ :

20.12.2017р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил № 2749/20900/17 від 24.07.2017р.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25.04.2018р. позов задоволено. Суд скасував постанову про порушення митних правил № 2749/20900/17 від 24.07.2017р. та провадження у справі закрив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Львівська митниця Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25.04.2018р. скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

12.06.2018р. на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю подання відзиву на апеляційну скаргу.

Зокрема, підставою відкладення є те, що копію апеляційної скарги позивач отримав 09.06.2018р., а розгляду справи призначено на 13.06.2018р., а тому останній необхідний додатковий термін для підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

З цього приводу, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що розділ 2 КАС України встановлює особливості розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, а ст.286 КАС України встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

ч.5 ст.286 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - курєром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом звязку.

Так, ч.3 даної статті передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вказане, оскільки у даній категорії справ є особливості розгляду які встановлюють особливості провадження у таких справа, колегія суддів вважає, що на виконання ч.5 ст.286 КАС України суд апеляційної інстанції з врахуванням строку розгляду даної категорії справи, вправі відмовити в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи та розглянути справу за наявними у ній матеріалами справи. Оскільки, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень даної статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 22.06.2017р. в 13 год. 15 хв. в якості пасажира прямувала у приватну поїздку з ОСОБА_3 до України через митний пункт «Угринів» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Opel Movano», реєстраційний номер LCH43776, VIN-код VN1J9AGD524180570, країна реєстрації ОСОБА_3, смугою спрощеного митного контролю «Зелений коридор» в митному режимі «транзит».

У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про пасажира до АСМО «Інспектор» та в ЄАІС Держмитслужби України виявлено, що позивач 02.06.2016р. ввезла в Україну через митний пункт пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС у митному режимі «транзит» по смузі руху «Зелений коридор» транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Федеративної ОСОБА_3 Німеччина, а саме автомобіль марки «Opel Omega», реєстраційний номер HPAR359, VIN-код W0L0VBF.

Згідно АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 22.06.2017р. ОСОБА_2 не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства, не поміщений.

За результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил в присутності позивача, у зв'язку із перевищенням встановлених ст.95 Митного кодексу України строків доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб, митним органом винесено постанову № 2749/20900/17 від 24.07.2017р., якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів.

ч.1 ст.458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Із змісту ч.3 ст.470 Митного кодексу України видно, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Крім того, однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу.

З огляду на вказане, позивач зобовязана була вивести транспортний засіб марки «Opel Omega», реєстраційний номер HPAR359, VIN-код W0L0VBF за межі митної території України до 13.06.2016р., тим самим остання перевищила встановлений чинним законодавством строк тимчасового ввезення більше ніж на десять діб оскільки, станом на 22.06.2017р. транспортний засіб за межі території України не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства, не поміщений.

ч.1 ст.460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

В ст. 95, ст. 192 Митного кодексу України передбачено, що до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

Відповідно до частини 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Отже, законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Проте, позивач не надав суду належні та допустимі докази які свідчать про те, що вона зверталась до митного органу із письмовою заявою та подала інформацію про обставини аварії, непереборної сили тощо.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що при розгляді справи про порушення митних правил митний орган не врахував дій вчинених проти її волі громадянином ОСОБА_4, які полягали у заволодінні її паспортом для перетину кордону України, а в подальшому декларування на її імя автомобіля, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Процедура декларування передбачена главою 40 Митного кодексу України.

Так, згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Зокрема, п.8 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Так, згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, ОСОБА_2 є декларантом транспортного засобу марки «Opel Omega», реєстраційний номер HPAR359, VIN-код W0L0VBF, а тому саме на позивачу лежить відповідальність за дотримання строків транзитних перевезень передбачених ч.3 ст.481 Митного кодексу України.

При цьому, як стверджує сама ОСОБА_2 у позовній заяві, свій паспорт для перетину державного кордону вона передала ОСОБА_4, яким вчинено декларування від її імені автомобіля марки «Opel Omega», реєстраційний номер HPAR359, VIN-код W0L0VBF.

Таким чином, оскільки положення митного кодексу не ставлять у залежність особи, яка декларує або від імені якої здійснюється декларування наявність водійського посвідчення, тому колегія суддів не бере до уваги покликання позивача на те, що у неї відсутнє дане посвідчення.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що інформація про водія декларанта не відповідає по-батькові згідно із даними її внутрішнього паспорту, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Так, у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, який предявляється водієм під час проходження митного контролю, не вказується по-батькові особи, а лише прізвище, імя.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 видано 01.04.2014р. паспорт для перетину державного кордону України № ER400114.

Зокрема, в постанові про порушення митних правил № 2749/20900/17 від 24.07.2017р., зазначено паспорт ОСОБА_2 для закордонних поїздок № ER400114 виданий 01.04.2014р.

Отже, відмінність у відомостях щодо інформації по-батьків під час перетину державного кордону не мають правового значення оскільки, під час перетину кордону та декларування товару та/або транспортного засобу до уваги береться інформації щодо прізвища, імя та унікальний індивідуальний номер паспорта для перетину державного кордону, а не поля які є відсутніми в паспорті.

Тому, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про порушення її прав під час складення протоколу та розгляду справи про порушення митних правил відповідачем щодо неврахування відмінностей по-батькові із внутрішнім паспортом та інформації заявленої декларантом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що наявна в матеріалах справи копія інформації із назвою «ОСОБА_4 із кримінального провадження № 0000760» не є для суду належним та допустимим доказом та не звільняє ОСОБА_2 від відповідальності яка передбачена ч.3 ст. 470 Митного кодексу України. Оскільки, згідно ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки митний орган як субєкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25 квітня 2018 року у справі № 165/2902/17 скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.З. Улицький

Суддя Р.М. Шавель

Постанова кладена в повному обсязі 20.06.2018 року.