Справа № 686/24260/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24260/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

15 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Полотнянка Ю.П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року (повний текст якого складено в м. Хмельницькому 01 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та покладення на відповідача зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому (УПФ України у м. Хмельницькому) про визнання неправомірними дії відповідача та зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача відповідно до усіх виплат, зазначених виданій 07 квітня 1998 року Хмельницьким Державним кущовим інформаційно-обчислювальним центром довідці про її заробітну плату за 1993-1997 роки.

Рішенням Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 21 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю -доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ України в м. Хмельницькому та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року з урахуванням 31 року 1 місяця 27 днів страхового стажу та заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року та з 01.07.2000 року по 01.04.2009 року.

25 жовтня 2017 року позивач звернулась до УПФ України в м. Хмельницькому із письмовою заявою про проведення їй перерахунку пенсії згідно виданої Хмельницьким державним кущовим інформаційно-обчислювальним центром довідки від 07.04.1998 року про її заробітну плату за 1993-1997 роки.

Проте, листом №455/С-12 від 07.11.2017 року УПФ України у м. Хмельницькому повідомило позивачу про те, що оскільки вказана довідка не відповідає вимогам п.п.3 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Так, з 22.05.2008р. відновлено дію положення ч. 2 ст. 40 та ч. 4 ст. 42 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058) у його первинній редакції, що підлягають застосуванню.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону №1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Пунктом 4.2 Порядку передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст.27 вказаного вище Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

На виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 р. №401 "Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування" Кабінет Міністрів України видав Постанову №794 від 04.06.1998"Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування", яку було доповнено Постановою Кабінету Міністрів України №1498 від 16.11.2001 р., та встановлено, що починаючи з 01 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку".

Тобто, персоніфікація для обчислення пенсій почала впровадитись після 2002 р.

До 2001 року діяло два Закони стосовно пенсійного забезпечення: №1788 та №400/97.

Відповідно до пункту "а" статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№1788-12), право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду.

Статтею 56 вказаного Закону було встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нині діє постанова Кабінету Міністрів від 12.08.1993р. №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (Порядок №637).

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 р. за №919 «Про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату» запроваджено механізм визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за основним місцем роботи застрахованої особи за період стажу до 1 липня 2000 року у зв'язку зі стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Вказаним порядком передбачено, що довідки про заробітну плату (дохід) у визначених випадках надаються підприємством, установою, організацією, де працює (працювала) особа, або їх правонаступником, а в разі коли підприємство, установу, організацію ліквідовано, а документи до органу вищого рівня або архівних установ не передано, довідки надаються місцевими органами праці та соціального захисту населення, в окремих випадках - Міністерством праці.

Таким чином, з аналізу наведених вище положень законодавства слідує, що обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, до яких також відносяться трудові книжки, акти та довідки. Іншого чинним законодавством не передбачено.

При цьому, первинними документами є: розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості по заробітній платі, особові рахунки по заробітній платі або ж платіжні відомості по заробітній платі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції оголошувалась перерва для надання додаткових доказів.

Так, представником УПФ України в м. Хмельницькому через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №7225/18 подано письмові пояснення та копії звітів про нарахування страхових внесків та інших надходжень та витрачання коштів Пенсійного фонду за 1993-1996 роки та за 9-ть місяців 1997 року по підприємству Хмельницький державний кущовий інформаційно-обчислювальний центр.

Під час дослідження вказаних документів судом встановлено, що розмір заробітної плати ОСОБА_2 за 1993-1997 роки зазначені в довідці №15 від 07 квітня 1998 року перевищує фонд нарахування заробітної плати по підприємству в цілому або становить більше 80% фонду заробітної плати всього підприємства у 1993-1996 роках.

При цьому, суд враховує той факт, що на підприємстві працювала не лише ОСОБА_2 (головний бухгалтер), а й директор, котрий також повинен був отримувати заробітну плату, а відтак дані зазначені у довідці №15 від 07 квітня 1998 року і копії звітів про нарахування страхових внесків та інших надходжень та витрачання коштів Пенсійного фонду за 1993-1996 роки дають підстави вважати, що директор, або не отримував взагалі заробітної плати, або розмір його заробітної плати був значно менший ніж у ОСОБА_2

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що довідка №15 від 07 квітня 1998 року подана ОСОБА_2 до УПФ України у м. Хмельницькому лише 25 жовтня 2017 року, тобто майже через 20 років після її видання.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем не надано доказів відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у підтвердження нарахованої їй заробітної плати до 01 липня 2000 року, яка відповідає розмірам зазначеним у довідці від 07 квітня 1998 року №15, тоді як відповідачем надано письмові докази у спростування доводів позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Полотнянко Ю.П. Боровицький О. А.