Справа № 826/17249/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/83
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2018 року № 826/17249/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія"

Гапоненко Роман і партнери"

До Головного управління ДФС у м. Києві

Про визнання протиправними та скасування рішення № від 13.10.2017р.

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про скасування рішення Головного управління ДФС у м. Києві № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.10.2017 року.

Ухвалою суду від 27.12.2017 року суддею Дегтярьовою О.В. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 20.03.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Головань О.В. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.02.2018 року представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери" (код 33060522, 04108, м. Київ, просп. Правди, 31, кв. 108), зареєстроване в якості юридичної особи 17.06.04 р., перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

26.10.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери" було отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.10.2017 року, відповідно до якого позивачу за період з 21.08.2015 року по 05.10.2017 року нараховано 9 756,92 грн. штрафу та 776,32 грн. пені.

Вказане рішення позивачем було оскаржено до Державної фіскальної служби України в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 05.12.2017 року № 28666/6/99-99-11-02-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери" - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач стверджує, що у період з 21.08.15 р. по 05.10.17 р. ним у повному обсязі без порушень сплачено єдиний внесок у відповідності до здійснених розрахунків заробітної плати працівників.

Під час розгляду скарги позивача контролюючим органом наголошено на тому, що позивачем не перераховано єдиний внесок виключно за платіжним дорученням №461 від 10.09.15 р.

Згідно вказаного платіжного доручення позивач вчасно здійснив всі передбачені законодавством заходи щодо сплати податку, проте кошти не були зараховані на казначейський рахунок у зв'язку з неплатоспроможністю банківської установи, через яку здійснювалось перерахування коштів.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що кошти згідно платіжного доручення №461 від 10.09.15 р. до бюджету не зараховано, у зв'язку з чим у позивача виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, а також повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010р. №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ч.ч. 2, 3, 5, 7 ст. 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку.

Приписами ч. 8, 10 ст. 9 Закону у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно ст. 13 Закону органи доходів і зборів мають право: 6) застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; 7) стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску;

Відповідно до ч. 2,3 ст. 25 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 13, 14 ст. 25 Закону нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

На виконання вказаних вимог Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято оскаржуване рішення від 13.10.2017 року № .

Як вбачається з матеріалів справи, за визначений у рішенні період з 21.08.2015 року по 05.10.2017 року позивачем в повному обсязі та без порушень строків було сплачено єдиний внесок у відповідності до здійснених розрахунків заробітної плати працівників. Вказане підтверджується наданими платіжними дорученнями №38 від 09.10.2015 року на суму 1 834,23 грн., № 44 від 06.11.2015 року, на суму 1 824,34 грн., №2 від 04.12.2015 року на суму 1 842,18 грн., № 10 від 30.12.2015 року на суму 1 788,71 грн., №15 від 03.02.2016 року на суму 1 338,08 грн., №21 від 04.03.2016 року на суму 1 445,16 грн., №28 від 05.04.2016 року на суму 2 787,65 грн., № 31 від 29.04.2016 року на суму 2818,10 грн., № 39 від 03.06.2016 року на суму 2 813,68 грн., № 43 від 05.07.2016 року на суму 2 541,48 грн., № 47 від 08.07.2016 року на суму 103,35 грн., №52 від 05.08.2016 року на суму 2 521,11 грн., № 56 від 26.08.2016 року на суму 1 030,52 грн., № 60 від 05.09.2016 року на суму 2 011,06 грн., № 66 від 23.09.2016 року на суму 82,55 грн., № 68 від 05.10.2016 року на суму 3 236,72 грн., №75 від 04.11.2016 року на суму 3 828,00 грн., № 84 від 25.11.2016 року на суму 875,25 грн., № 85 від 05.12.2016 року на суму 3 032,47 грн., № 90 від 28.12.2016 року на суму 3 188,16 грн., № 97 від 27.01.2017 року на суму 1 048,91 грн., № 103 від 10.02.2017 року на суму 2 654,08 грн., № 110 від 06.03.2017 року на суму 1 074,46 грн., №114 від 09.03.2017 року на суму 2 794,00 грн., №119 від 05.04.2017 року на суму 3 445,37 грн., № 132 від 19.05.2017 року на суму 3 404,52 грн., № 141 від 21.06.2017 року на суму 2 580,89 грн., № 150 від 24.07.2017 року на суму 2 727,01 грн., №154 від 04.08.2017 року на суму 2 427,38 грн., № 1 від 04.09.2017 року на суму 444,63 грн., № 161 від 15.09.2017 року на суму 2 658,82 грн., №165 від 05.10.2017 року на суму 2 443,41 грн., призначення платежу - сплата єдиного внеску ЄСВ до ПФУ із заробітної плати, лікарняних листів та відпустки, тоді як питання щодо сплати виникло лише щодо коштів у розмірі 2 000 грн. згідно платіжного доручення № 461 від 10.09.2015 року.

Щодо ненадходження до бюджету коштів згідно вказаного платіжного доручення суд зазначає наступне.

Згідно офіційної інформації сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб http://www.fg.gov.ua/not-paying/temporary/146-not-paying-bank/liquidation/at-bank-natsionalni-investytsii - на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.15 р. № 613 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.15 р. № 172 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Тобто, позивачем подано до вказаної банківської установи платіжне доручення № 461 від 10.09.2015 року перед прийняттям рішення про визнання банку неплатоспроможним, коли банк вже припинив виконання розпорядження клієнтів про перерахування коштів.

Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до п.2.24 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, списання коштів з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника.

Згідно матеріалів справи позивачем ініційовано списання коштів з його рахунку 2 000 грн. згідно платіжного доручення № 461 від 10.09.2015 року, про що свідчить штамп на копії наданого платіжного доручення.

Як зазначено вище, згідно ст. 9 Закону днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

В матеріалах справи відсутня інформація щодо факту списання коштів згідно платіжного доручення № 461 від 10.09.2015 року з рахунку позивача, проте, згідно відзиву відповідачем вказана інформація не перевірялась, тоді як до уваги було взято лише відсутність зарахування вказаної суми на рахунок органу доходів і зборів (до бюджету).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено відсутність списання вказаної суми з рахунку позивача, що могло би бути підставою для висновку про невиконання ним обов'язку зі сплати єдиного внеску.

В той же час, інших підстав (за інші періоди) для нарахування позивачу заборгованості по сплаті єдиного внеску не наведено.

Вказане є підставою для висновку про порушення відповідачем принципу обґрунтованості під час прийняття оскаржуваного рішення, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.10.2017 року № .

3.Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 06.06.18 р.