Справа № 815/230/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/230/18

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Шеметенко Л.П.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації Публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації Публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича прийняти вимогу на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35 505,40 грн. у тридцятиденний строк; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації Публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича розглянути вимогу на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35 505,40 грн.; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації Публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича включити вимогу на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35 505,40 грн. до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та задовольнити у порядку та в черговості, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є вкладником грошових коштів за відповідними договорами, укладеними з ПАТ БАНК «ТРАСТ». На підставі постанов Правління Національного банку України ПАТ БАНК «ТРАСТ» віднесено до категорії неплатоспроможних, відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банківської установи з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб. Керуючись приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку та уповноваженої особи із заявами про його включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Проте вимоги позивача залишені без задоволення, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ПАТ Банк «ТРАСТ» укладено договір банківського вкладу №6125-Л-980/14, за яким Банк відкриває Клієнту на його ім'я депозитний рахунок у гривні та приймає суму вкладу на наступних умовах: назва депозитного рахунку: «Лідер» без поповнення; сума вкладу: 77 000 грн.; процентна ставка (у річних): 28% річних; дата розміщення вкладу: 10.06.2016 року, але не пізніше 5 робочих днів з моменту укладення даного Договору банківського вкладу; повернення вкладу: 15.06.2017 року; порядок внесення вкладу: готівкою в касу Банку/безготівковим переказом з власного поточного рахунку, зазначеного в Договорі банківського вкладу; строк сплати процентів: в дату повернення вкладу; номер депозитного рахунку Клієнта в Банку: №2635.9.006125.003.

Договором про внесення змін і доповнень №1 до Договору банківського вкладу від 10.06.2016 року №6125-Л-980/14 визначено, що Банк надає клієнту інформацію. Передбачену вимогами п. 3.3 Положення про порядок інформування громадськості про систему гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.07.2012 року №10, про розмір ефективної відсоткової ставки за Договором.

Також, між ОСОБА_2 та ПАТ Банк «ТРАСТ» 19.10.2016 року підписано Анкету/Заяву-Договір №6125-Л-980/15 про приєднання до Договору про надання комплексу банківських послуг фізичним особам, за яким Банк відкриває Вкладнику на його ім'я депозитний рахунок 2635.8.006125.004 та приймає суму вкладу на наступних умовах: назва депозитного продукту: «Лідер» без поповнення; сума вкладу: 143 679,65 грн.; процентна ставка (у річних): 22%; розміщення вкладу: не пізніше п'яти робочих днів з моменту укладення даного Договору банківського вкладу: дата повернення вкладу: 24.10.2017 року; порядок внесення вкладу: готівковим/безготівковим шляхом; строк сплати процентів: в дату повернення вкладу; номер депозитного рахунку: НОМЕР_1

Рішення Правління Національного банку України від 29.12.2016 року №559-рш відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати Публічне акціонерне товариство «Банк «ТРАСТ».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.12.2016 року №3085 запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Банк «ТРАСТ» строком на два роки з 30.12.2016 року по 29.12.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду.

04.05.2017 року позивачем через банк-агента ПАТ Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ» отримано гарантовану Фондом суму відшкодування за його вкладами в розмірі 85488,78 грн. (за договором №6125-Л-980/14) та в розмірі 114511,22 грн. (за договором №6125-Л-980/15), в загальному розмірі 200 000 грн.

Позивач направив відповідачу заяву про повернення коштів, сума яких перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладами у ПАТ БАНК «ТРАСТ».

Розглянувши вказану заяву, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» Кухаревим В.В. відмовлено позивачу у прийнятті його кредиторських вимог та поверненні коштів.

Посилаючись на протиправність не включення до реєстру кредиторів з огляду на поважність пропущення строку звернення із відповідними вимогами до відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки із відповідною заявою про визнання кредиторських вимог на суму коштів, що перевищує суму гарантованого відшкодування вкладів, у встановлений законом строк позивач не звернувся, відмова відповідача у включені вимоги позивача на грошові кошти у сумі 35505,40 грн. до Реєстру акцептованих вимог кредиторів є правомірною, у зв'язку із чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Отже, під час розгляду справи суд першої інстанції виходив з того, що даний спір випливає із публічно-правових відносин та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції неправильними, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Колегія суддів враховує те, що у цій справі правовідносини стосуються дій уповноваженої особи Фонду щодо невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобов'язання внести зміни до зазначеного реєстру та подання цих змін до Фонду для затвердження, оскільки у ПАТ БАНК «ТРАСТ» існує заборгованість перед позивачем за договором банківського вкладу.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону №4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених ст. 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно із ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. У свою чергу, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Разом з тим, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Функції уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону №4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у ч. 1 ст. 48 Закону №4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у ч. 3, 5 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року №2343-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги щодо вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Таким чином, оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Зазначене дає підстави стверджувати, що спір в цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Беручи до уваги наведене, враховуючи суть та суб'єктний склад спірних правовідносин, апеляційний суд доходить висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що під час вирішення спору суд першої інстанції помилково вважав, що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 139, 238, 308, 310, п. 3 ч. 1 ст. 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації Публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Л.П. Шеметенко