Справа № 826/15427/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2018 року № 826/15427/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку письмово провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2017 року № Ю-15686-17

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» (далі також – позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі також – відповідач) про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2017 року № Ю-15686-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 31.01.2018 року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі по тексту – КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” №2147-VIII від 03.10.2017 року.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України" від 03.10.2017 року №2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання 31.01.2018 року з’явились уповноважені представники сторін. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись із наданими запереченнями відповідача. Також судом зобов’язано представника позивача надати відповідь на Відзив відповідача та оголошено про відкладення розгляду справи до 28.03.2018 року.

Через канцелярію суду 19.02.2018 року представником позивача надано Відповідь на Відзив з долученими доказами.

В судове засідання 28.03.2018 року представники сторін не з’явились, від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання щодо завершення розгляду справи за відсутності представника позивача в письмовому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом ухвалено про перехід в розгляді зазначеної справи в письмове провадження.

Відповідно до пояснень в позовній заяві та Відповіді на Відзив, позивачем зазначено, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2017 року № Ю-15686-17 є протиправною, оскільки відповідно до 94 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Відповідальність, штрафні га фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до Відзиву на позовну заяву, відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що згідно особової картки ІС «Податковий блок» станом на 30.09.2017 року у позивача обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині звільнення платника від сплати ЄСВ до позивача не застосовуються, адже наразі позивач зареєстрований у місті Києві.

Крім того, на думку Головного управління ДФС у м. Києві, позивач не звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки в матеріалах справи відсутня заява про звільнення від сплати зазначеного внеску.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що 17.11.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» отримало від Головного управління ДФС у м. Києві вимогу від 11.10.2017 року № Ю-15686-17 про сплату боргу на суму 300 214,72 грн., на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи відносно подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014 на території Донецької області була розпочата антитерористична операція.

Відповідно до пояснень, позивач, на час початку проведення антитерористичної операції, був зареєстрований (місцезнаходження підприємства) за адресою: 83114, м. Донецьк, вул. Щорса, 83/40.

Потім, 29.04.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» змінено місцезнаходження підприємства - зареєстровано за адресою: 85301, м. Красноармійськ, вул. Краснознаменська, 92а.

В подальшому, підприємство зареєстровано за адресою: 01042, м. Київ, вул. Філатова, 10а,офіс 2/11.

Позивач, не погоджуючись зі спірним рішенням, звернувся із вказаним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі також – Закон № 2464-VI).

Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі також – Закон № 1774) внесено низку змін до Закону № 2464, які набувають чинності з 01 січня 2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами – підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Дія Закону № 2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов’язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платники єдиного внеску зобов’язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464).

Платниками єдиного внеску відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 є фізичні особи – підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI передбачено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб, захищати свої права та законні інтереси, а також права та законні інтереси застрахованих осіб, на користь яких він сплачує єдиний внесок, у тому числі в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

При цьому, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Крім того, п. 2 ч. 11 ст. 25 № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Аналіз вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що передумовою для застосування органами доходів і зборів штрафних санкцій до платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є підтверджений факт несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) ним єдиного внеску.

Крім цього, сам факт несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску підтверджується наявністю вимоги про сплату боргу.

Як вже було зазначено судом, відповідно до витягу з ЄДРПОУ позивач 28.04.2016 року змінив місцезнаходження, про що було внесено до загальної бази напис за № 2001803 та почав обліковуватись за адресою 01042, м. Київ, вул. Філатова, буд. 10а, офіс 2/11, про що зазначає й сам позивач в своїх поясненнях до позовної заяви.

Відтак, місто Київ відповідно до норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не відноситься до міст, в яких проводиться вказана антитерористична операція, а тому товариства, які проводять свою господарську діяльність, від якої отримують прибуток, не звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

Отже, ТОВ «Донвуглекон», починаючи з дня офіційної зміни місцезнаходження відповідно до вказаних чинних норм законодавства, зобов’язано сплачувати єдиний внесок.

Проте, судом, дослідивши докази надані відповідачем, а саме, витяг з Інтегрованої картки платника податків, встановлено, що ГУ ДФС у м. Києві винесено податкову вимогу станом на 30.09.2017 року на суму 300 214,72 грн., а в наданій картці зазначено, що станом на 31.12.2017 року за позивачем обліковується заборгованість в розмірі 162 273,91 грн., що на 137 940,81 грн. більше, ніж підтверджено даними з Інтегрованої картки позивача.

Заяв про зміну позовних вимог, перерахунку заборгованості позивача або доказів сплати вказаної різниці між виставленою сумою та сумою заборгованості, станом на 31.12.2017 року, відповідачем суду не надано.

Також відповідачем не надано даних станом на день винесення податкової вимоги та на вказану дату в тій вимозі, а саме, яка заборгованість та чи є така за позивачем станом на 30.09.2017 року.

Натомість позивачем надано до матеріалів справи копії платіжних доручень, за квітень-грудень 2015 року, за січень-грудень 2016 року та за січень-липень 2017 року, що підтверджує сплату ЄСВ за відповідні місяці 2015, 2016 та 2017 років.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог ТОВ «Донвуглекон».

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на наявність в матеріалах справи платіжного доручення № 99 від 27.11.2017, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 4 503, 23 грн., суд стягує зазначену суму на користь позивача ТОВ «Донвуглекон».

Керуючись ст.ст. 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2017 року № Ю-15686-17 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 300 214,72 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглекон» () понесені ним судові витрати у розмірі 4 503 (чотири тисячі п’ятсот три) грн. 23 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ТОВ «Донвуглекон», 01042, м. Київ, вул. Філатова, буд.10А, офіс 2/11, ;

Відповідач : ГУ ДФС у м. Києві, 04116,м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Суддя Л.О. Маруліна