Справа № 200/13101/17(2-аз/200/41/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ

справа №200/13101/17 (2-аз/200/41/17)

адміністративне провадження №К/9901/47436/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року (суддя Шевцова Т.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2018 року (головуючий суддя Мельник В.В., судді: Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.) у справі №200/13101/17 (2-аз/200/41/17) за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» до Дніпровської міської ради про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, в якому просило зобов'язати Відповідача передати на баланс Позивача багатоквартирний будинок, розташований за адресою: м.Дніпро, вул. Робоча, буд 65.

У жовтні 2017 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої останній просив заборонити Відповідачу - Дніпровській міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, передачу в лізинг, в оренду, позичку тощо нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65, а також заборонити державним реєстраторам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65.

Вказана заява обґрунтована тим, що загальними зборами Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» було прийняте рішення про прийняття зазначеного будинку на баланс Об'єднання, після чого позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про передачу будинку відповідачем на баланс позивача у передбаченому законом порядку. Проте Відповідач не здійснює жодних дій для виконання законних вимог Позивача та передану Позивачу на баланс вказаного будинку. На думку позивача, існує загроза, що Відповідач може укласти зі сторонніми особами договори про відчуження нежитлових приміщень будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65, або довгострокові договори оренди зазначених приміщень, що призведе до неможливості використання їх Позивачем. Захист прав, свобод та інтересів Позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2018 року, заяву про забезпечення позову задоволено. До вирішення спору по суті заборонено Дніпровській міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, передачу в лізинг, в оренду, позичку тощо нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65, а також до вирішення спору заборонено державним реєстраторам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Дніпровської міська рада подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено, а судами не встановлено будь-якої з вичерпного переліку підстав для застосування заходів забезпечення позову. Посилання суду апеляційної інстанції, що нежитлові приміщення будинку з відома Відповідача використовуються третіми особами не відповідають дійсності, на чому наголошувалося під час розгляду справи в апеляційному суді. Також скаржник зазначає, що таке судове рішення порушує право територіальної громади міста Дніпра на володіння, користування та розпорядження своїм майном, тобто порушує право власності, що свідчить про вихід судом за межі позовних вимог та заходів забезпечення позову. Враховуючи позовні вимоги, вони направлені фактично на набуття позивачем права власності на об'єкти комунальної власності і є спором про право. Натомість, нежитлові приміщення, що не відносяться до допоміжних приміщень житлового будинку, не потребують передачі на баланс ОСББ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суди виходили з того, що предметом спору у даній адміністративній справі є оскарження Позивачем бездіяльності Відповідача, яка полягає в невиконанні останнім вимог чинного законодавства України щодо прийняття рішення по передачі на баланс Позивача багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65. Суди зауважили на тому, що з відома Відповідача нежитлові приміщення будинку експлуатуються сторонніми особами, що в свою чергу свідчить про те, що існує загроза відчуження Відповідачем зазначених нежитлових приміщень будинку третім особам або передача цих приміщень в довгострокову оренду, що може призвести до ускладнення виконання рішення суду по справі у разі задоволення позову.

Верховний Суд зауважує, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Як зазначено у частині четвертій ст. 328 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування норм права.

Вказане кореспондується з положеннями частин першої і другої статті 341 КАС України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Оцінюючи доводи скаржника, колегія суддів виходить з того, що всі його доводи, викладені в касаційній скарзі, збігаються з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, досліджувалися судом з наданням їм належної правової оцінки. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено. При цьому, доводи що нежитлові приміщення не повинні передаватися на баланс ОСББ підтверджують наявність дійсного спору поміж учасниками процесу та реальність існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Крім того, питання використання третіми особами нежитлових приміщень не має значення, оскільки знаходиться поза межами правового кола, адже оскарженою ухвалою суду заборонено вчиняти щодо майна юридичні дії, а не фізичні (фактичні).

Колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову в адміністративних справах допускається у формах зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються, або заборони вчиняти певні дії.

При задоволенні заяви про забезпечення позову та при обранні виду такого забезпечення, слід враховувати обраний спосіб судового захисту. Зазначений спосіб забезпечення позову повинен мати належний та дієвий засіб, яким досягається та мета на досягнення якої, такий спосіб був спрямований.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача вказуючи на його бездіяльність щодо передачі на баланс ОСББ будинку.

Обрання судом першої інстанції такого способу забезпечення позову, як заборона вчиняти дії щодо спірного майна є таким, що відповідає, як предмету позовних вимог, так і вимогам ч. 3 ст. 117 КАС України (у редакції, чинній на час подання заяви). Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність передумов для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки аналіз обставин справи свідчить про фактичну наявність спору між учасниками процесу та реальність загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також те, що для можливого відновлення прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти дії щодо спірного майна, останньому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Це випливає із необхідності запобігти відповідачу розпорядитися майном, щодо отримання на баланс якого виник спір, оскільки в іншому випадку можуть виникнути правовідносини, за якими треті особи набудуть прав на це майно.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають нормам процесуального права, доводи касаційної скарги не спростовують їх висновків, та ґрунтуються на переоцінці обставин, встановлених судами.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2018 року у справі №200/13101/17 (2-аз/200/41/17) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду