Справа № 755/9150/18
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/9150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сіренко Д.В.

за участю: перекладача Аль-Нур Амін

представника позивача - Івасенка Д.Ю.

відповідача - Луадж М.

представника відповідача - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Алжирської Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: прийняти рішення про примусове видворення з території України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримати з метою забезпечення видворення за межі України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 червня 2018 року у ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України співробітниками ГУ ДМС України в м Києві за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 26/8, був виявлений громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України. Громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що на територію України він прибув 25 лютого 2018 року з метою навчання в Таврійському національному університеті ім.. В.І. Вернадського. Посвідку на тимчасове проживання в Україні не отримав. В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на території України без будь-яких документів та законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись в Україні та за інформацією Державної прикордонної служби України без поважних причин не виконав рішення про його примусове повернення. До ГУДМС України в місті Києві надійшла інформація з Державної Прикордонної Служби України про те, що 01 травня 2018 року за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Республіка Польща було затримало громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, за порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто за спробу незаконного перетинання кордону, 03 травня 2018 року відносно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Львівським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 204-1 КУпАП та 03 травня 2018 року Яворівським районним судом Львівської області винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (8500 гривень). Штраф останній не сплатив. На підставі вимог ч. 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Львівським прикордонним загоном Державної Прикордонної Служби України було прийнято рішення про примусове повернення з України та зобов'язано покинути територію України до 18 травня 2018 року. Рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось. У той же час, громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення від 03 травня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що відповідач навчався в Таврійському національному університеті ім. Вернадського, за клопотання якого відповідачу була підготовлена посвідка на тимчасове проживання в Україні. Однак, 04.05.2018р. відповідач, після спроби незаконного перетину державного кордону, був відрахований з університету та 10 травня 2018 року посвідка на тимчасове проживання в Україні відповідача була скасована.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно приїхав на територію України з метою навчання та був зарахований до Таврійського національного університету ім. Вернадського. Провчившись два місяці, його відрахували, при цьому кошти за навчання та проживання, які він сплатив за весь рік, йому не повернули. Він має квиток на підставі якого може повернутися на батьківщину, однак із-за браку коштів раніше не мав можливості його обміняти на найближчу дату. Наразі просить суд його примусово не видворяти на надати можливість добровільно покинути територію України.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову та надати можливість відповідачу добровільно покинути територію України.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 01 травня 2018 року о 19 годині 40 хвилин в пункту пропуску через державний кордон «Грушів», спільно з Букхенфуф Абдеррауф громадянином Алжиру, рухався в напрямку 572 прикордонного знаку в пішому порядку в сторону державного кордону, на відстані 2000 метрів до лінії державного кордону України був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування», своїми діями вчинив спробу незаконного перетину групою осіб Державного кордону України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 03 травня 2018 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

В подальшому, на підставі вказаної постанови суду, 03 травня 2018 року Львівським прикордонним загоном було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дане рішення вищезазначений громадянин не виконав.

19 червня 2018 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в м. Києві відносно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол № 000852 про адміністративне затримання.

Судом встановлено, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає на території України без відповідних документів на право проживання в Україні, близьких родичів, коштів на перебування в Україні, не має. За отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався. Також, судом встановлено, що відповідач був слухачем підготовчого відділення для іноземних громадян навчально-наукового центру Міжнародної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського та наказом №349-с від 04 травня 2018 року відрахований за невиконання навчального плану. Також, рішенням ГУ ДМС України в м. Києві від 10 травня 2018 року посвідка на тимчасове проживання в України серії ТР174832 видана відповідачу з терміном дії до 01.10.2018р., скасована.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч.ч. 1 - 7 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

У разі прийняття рішення про примусове повернення в паспортному документі іноземця або особи без громадянства скасовується віза і вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні.

Згідно ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За змістом ч.1 ст. 30 цього ж Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Як роз'яснено у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012р. за № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (у редакції, викладеній в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року № 3), примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів. Позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання, у той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно враховувати те, що вирішення вимоги про затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Водночас судам необхідно враховувати, що задоволення позовної вимоги в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства не є абсолютним для вирішення позову в частині затримання. Однак слід мати на увазі, що у разі задоволення цих позовних вимог судом, рішення в частині затримання підлягає негайному виконанню, про що суди повинні зазначити в резолютивній частині постанови (пункт 9 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставин, які вказані в ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України у м. Києві з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З вищевикладеного убачається, що доказів, які б мали підтвердити законність перебування відповідача на території України, суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки відповідач не має постійного місця проживання, у суду наявні підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі, позовні вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців, підлягає задоволенню.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Алжирської Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до до п.3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009р., суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Алжирської Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровським районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: