Справа № 132/1562/18
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/1562/18
Провадження № 2-а/132/24/18
Рішення

Іменем України

14 червня 2018 року

місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - КУЛИК Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 БУПП у Вінницькій області рядового поліції Панченко Наталії Юріївни про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії БР № 187803 від 15.04.2008р. про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018р. до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського роти № 2 БУПП у Вінницькій області рядового поліції Панченко Н.Ю. серії БР № 187803 від 15.04.2018р., за якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що оскаржувана постанова не містить жодних даних, які б підтвердили факт вимірювання транспортного засобу, за результатами якого встановлено, що геометричний параметр одного з його габаритів (ширина та/або висота) перевищує, зазначений у п.22.5 ПДР України, що давало б підстави віднести транспортний засіб до великогабаритного. З оскаржуваної постанови та її змісту взагалі не вбачається, що відповідачем здійснювалось у встановленому законом порядку вимірювання габаритів транспортного засобу. Таким чином, інспектором не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, а саме не доведено вину у вчиненні правопорушення.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 07.05.2018р. відкрите провадження за вказаним позовом.

Заперечуючи проти задоволення поданого позивачем адміністративного позову, відповідач подав 29.05.2018р. відзив, в якому просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що під час патрулювання 15.04.2018р. о 18.25год. на автомобільній дорозі М-12 Виступовичі - Могилів-Подільський, 277км. було зупинено трактор колісний К-701, державний номерний знак НОМЕР_1, який перевозив борону дискову, габарити, якої перевищують встановлені норми, без погодження з ОВС, чим порушив п.22.5 ПДР України. Після зупинки транспортного засобу, було запропоновано позивачу надати дозвіл на перевезення негабаритного вантажу, однак останній наданий не був. Тому встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, була складена відповідна постанова, яка містить визначені ст.283 КУпАП реквізити. Оскільки, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, підстав для задоволення позову не має.

Не погоджуючись з даним відзивом, позивач надав 14.06.2018р. на нього відповідь, в якій зазначив, що даний документ не спростовує доводів, викладених в позовній заяві, та не усуває тієї обставини, що з оскаржуваної постанови не можливо встановити, що стало підставою для висновку, що вантаж (борона дискова), який перевозився, був негабаритним, а саме в чому полягала негабаритність вантажу (перевищення допустимої висоти чи ширини), а також не містить відомостей про те, чи проводились обміри вантажу, якщо проводились то із застосуванням якого обладнання, чи складався відповідний акт обмірів вантажу. Як приклад невідповідності дій працівників поліції за аналогічних обставин, наводить ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10.10.2007р. у справі № К/800/32596/17, за якою судом було констатовано, що у відповідача були відсутні будь-які технічні засоби для вимірювання ваги транспортного засобу, а також повноваження здійснювати такий контроль, а тому вказані у постанові обставини порушення ПДР не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, на позовний вимогах наполягає та просить їх задовольнити, з підстав зазначених ним в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у поданому відзиві на позов виклав свою правову позицію.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст.132-1 КУпАП.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 1.10. ПДР, габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.п. 7 п. 2, Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Постанова), місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.3 Постанови, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.6 Постанови, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п.13 Постанови, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.15 Постанови, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Крім того, відповідно до п.18 зазначеної вище постанови КМУ, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Таким чином, доказом того, що борона дискова, яку перевозив позивач належить чи не належить до категорії негабаритних/великогабаритних є відповідний документ.

Судом встановлено, що 15 квітня 2018 року полдіцейським роти № 2 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Панченко Н.Ю. була винесена постанова серії БР № 187803 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

Згідно з вказаною постановою, 15 квітня 2018 року о 18год.25хв. на автомобільній дорозі М-12 Виступовичі - Могилів-Подільський, 277км., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, а саме трактором колісним К-701, державний номерний знак НОМЕР_1, перевозив негабаритний вантаж, а саме борону дискову, габарити, якої перевищують встановлені норми, без погодження з ОВС, чим порушив п.22.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Отже, в оскаржуваній постанові позивачу ставиться в вину перевезення негабаритного вантажу, габарити якого перевищують встановлені норми, без погодження з ОВС.

Дослідивши оскаржувану постанову, суд прийшов до висновку, що про належність вантажу до великогабаритного інспектором було зроблено висновок шляхом візуального огляду, оскільки у спірній постанові відсутня будь яка інформація стосовно фактичних габаритів вантажу, який перевозився, що підтверджувало б наявність вини позивача та свідчило про факт скоєння ним адміністративного правопорушення у зв'язку з недотриманням позивачем вимог інкримінованого йому порушення п.22.5 ПДР України, якими встановлені правила дорожнього перевезення вантажів щодо їх габаритів та навантаження на вісь транспортного засобу.

З постанови про накладення адміністративного стягнення не вбачається, якими саме доказами керувався відповідач обґрунтовуючи винуватість позивача у скоєнні правопорушення.

Крім того, зі змісту постанови не зрозуміло, на підставі чого було встановлено негабаритний вантаж та як здійснювався його габаритно-ваговий контроль.

До матеріалів справи в якості доказу вчиненого правопорушення відповідачем надано суду диск з відеозаписом, який не містить необхідної суду інформації, зокрема встановлення габариту вантажу та його вимірювання.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт встановлення вантажу, зокрема його марку, технічні характеристики, в зібраному чи розібраному вигляді він перевозився, проведення його вимірювання, та фіксували власне його габаритно-вагові параметри. Відсутні й документи щодо перевірки з боку працівника поліції відомостей щодо наявності або відсутності погодження з ОВС.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача про те, що відсутні правові підстави для визнання неправомірними дій інспектора з огляду на виконання ним своїх повноважень в межах компетенції, суд вважає необґрунтованими, оскільки в межах своєї компетенції відповідач має право виносити постанови та притягувати до адміністративної відповідальності за наявності вчиненого адміністративного правопорушення та доведення складу такого правопорушення у відповідності до КУпАП.

Крім того, в порушення ст.61 Конституції України, позивач двічі притягнутий до адміністративної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, про що свідчить постанова серії БР № 200431 від 15.04.2018р., згідно якої, ОСОБА_3 - 15.04.2018р. о 18год.45хв. на а/д М-21 Виступовичі - Могилів-Подільський 280км., керуючи трактором колісним К-701, державний номерний знак НОМЕР_1, перевозив негабаритний вантаж, а саме борону дискову, габарити якої перевищують встановлені норми, без погодження з ОВС, чим порушив п.22.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

З огляду на встановлене, суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 132-1, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 БУПП у Вінницькій області рядового поліції Панченко Наталії Юріївни про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії БР № 187803 від 15.04.2008р. про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову поліцейського роти № 2 БУПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Панченко Наталії Юріївни серії БР № 187803 від 15 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: