Справа № 804/2115/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Справа № 804/2115/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
23 березня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» щодо не внесення змін довідки до акта огляду Обласної МСЕК № 5 від 06.10.2016 року № 072447;
- зобов`язати Обласну медико-соціальну експертну комісію № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» вирішити питання для внесення змін до довідки Обласної МСЕК № 5 від 16.10.2016 року у частині зміни формулювання причини інвалідності «травма пов`язана з виконанням службових обов`язків»;
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% від грошового забезпечення з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року у розмірі 60 % від грошового забезпечення.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що згідно довідки, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» від 06.10.2016 року № 0722447 позивачу визначена ІІІ група інвалідності «так, захворювання пов`язане з проходженням служби». У зв`язку з чим, 06.10.2016 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності від захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ в розмірі 40% від грошового забезпечення. У подальшому за результатами службового розслідування, складено акт від 16.03.2017 року № 8/16 за формою Н-1 про нещасний випадок (у тому числі поранення), що стався з ним 01.01.2016 року в період відрядження в зоні проведення антитерористичної операції. На підставі даного акту постановою ВЛК ТМО МВС у Дніпропетровській області були внесені зміни до п. 12 Свідоцтва про хворобу від 05.10.2016 року № 224 та зазначений пункт викладено в новій редакції: встановлено причинний зв`язок, що є наслідком травми від 01.01.2016 року «травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків». Проте, 08.08.2017 року МСЕК № 5 прийняла нову довідку № 003369, в якій зазначила, що «травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків», проте встановила ІІІ групу інвалідності починаючи з 17.07.2017 року, замість того, щоб внести зміни до довідки від 06.10.2016 року, у зв`язку із чим і перерахунок пенсію з 40% на 60 % пенсійним фондом було здійснено не з жовтня 2016 року, як потрібно, а з 01.08.2017 року.
Таким чином, позивач вважає, що пенсійний фонд, не здійснивши перерахунок пенсії, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року з 40% до 60%, та МСЕК № 5, яка не внесла зміни до довідки від 06.10.2016 року, порушили його конституційне право на соціальний захист, що закріплено у ст. 46 Конституції України, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Ухвалою суду від 28.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
17 квітня 2018 року на адресу суду від відповідача-1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі посилаючись на те, що доводи позовної заяви не підтверджують бездіяльність пенсійного фонду, оскільки Головне управління не наділено повноваженнями визначати чи змінювати наявність/відсутність у особи групи та причини інвалідності та час її настання, а лише керується документами та рішеннями, наданими іншими органами, з огляду на що, вважає, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії саме з 16.10.2016 року, Головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.
29 травня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача-2 - Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач був направлений на огляд та оглянутий Обласною МСЕК № 5 - 07.08.2017 року для зміни причин інвалідності. Огляд був проведений на підставі направлення на МСЕК (форми 088/о) ТМО МВС України від 17.07.2017 року та постанови Військово-лікарської комісії Державної установи «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» № 4 м/т від 12.04.2017 року. Після проведення огляду комісією встановлено ІІІ групу інвалідності «травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків» з 17.07.2017 року на 1 рік до 01.11.2017 року. Підстави вносити зміни до довідки від 06.10.2016 року у Обласного МСЕК № 5 відсутні, оскільки відповідно до п. 8 Положення про медико-соціальну експертизу, датою встановлення інвалідності вважається день надходження до комісії документів.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.
Представники відповідачів про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, також надали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності останніх в порядку письмового провадження.
Згідно ч.3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на службі ВС 1988-1990 р.р., МВС з 2014 року до 11.10.2016 року.
05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 224 від 05.10.2016 року.
06 жовтня 2016 року на підставі вказаного свідоцтва та направлення на МСЕК (ф. 088/о) Територіального медичного об`єднання МВС України, ОСОБА_1 був оглянутий обласною МСЕК № 5 та визнаний інвалідом ІІІ групи «захворювання пов`язане з проходженням військової служби» починаючи з 06.10.2016 року.
На підставі даних документів 06.10.2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності від захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ в розмірі 40% від грошового забезпечення починаючи з 12.10.2016 року, що підтверджується копією протоколу про призначення пенсії.
ВЛК ТМО МВС України у Дніпропетровській області 16.03.2017 року складено акт № 8/16 від 16.03.2017 року за формою Н-1 про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 01.01.2016 року в період відрядження в зоні проведення антитерористичної операції.
На підставі вказаного акту ВЛК ТМО МВС України у Дніпропетровській області 12.04.2017 року прийнято постанову № 4 м/т про внесення змін до п. 12 Свідоцтва про хворобу від 05.10.2016 року № 224, а саме зазначений пункт викладено у наступній редакції: встановлено причинний зв`язок, що є наслідком травми від 01.01.2016 року «травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків».
У зв`язку з прийнятими змінами, ОСОБА_1 був направлений та повторно оглянутий обласною МСЕК № 5 для зміни причини інвалідності.
Огляд проведений на підставі направлення на МСЕК (форми 088/о) ТМО МВС України та постанови Військово-лікарської комісії ТМО МВС України у Дніпропетровській області, які отримані обласним МСЕК № 5 - 17.07.2017 року.
За результатами проведеного огляду обласною комісією МСЕК № 5 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності «травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків» з 17.07.2017 року на 1 рік до 01.11.2017 року, про що видано довідку від 08.08.2017 року №721945.
08 серпня 2017 року Обласна МСЕК № 5 видало довідку №003389, де зазначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 60 (шістдесят відсотків) %, підстава: акт огляду МСЕК №967.
Також, судом встановлено, що у зв`язку зі зміною причини інвалідності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.08.2017 року ОСОБА_1 проведено перерахунок раніше призначеної пенсії із розрахунку 60% відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахунку пенсії з 01.08.2017 року наявного в матеріалах справи.
28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просив здійснити перерахунок пенсії із застосуванням 60 % відповідних сум грошового забезпечення починаючи саме з жовтня 2016 року.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю пенсійного фонду щодо не проведення перерахунку пенсії, а також з бездіяльністю Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» щодо не внесення змін до довідки від 06.10.2016 року № 072447, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтями 18, 19, 20, 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.
Залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:
а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:
а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);
б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Пунктом "б" статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації, визначено Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно з абз. 2 п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.
Крім того, як вбачається з п. 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.
Відповідно до п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
За приписами п. 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів:
1) копії свідоцтва про хворобу, виданого за затвердженою Міноборони формою військово-лікувальним закладом або районним військовим комісаріатом у разі визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця або військовозобов`язаного в період проходження служби (зборів) не придатним за станом здоров`я для подальшого проходження служби (зборів) унаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби;
2) довідки про придатність військовослужбовця або військовозобов`язаного до військової служби, що видана військоволікувальним закладом або районним закладом чи військовим комісаріатом за затвердженою Міноборони формою, якщо:
- застрахованого визнано обмежено придатним до військової служби (зборів) або професійної діяльності у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів), але не підлягає звільненню з військової служби (зборів);
- ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється на підставі поданих військово-лікарською комісією документів;
- застрахованого визнано військово-лікарською комісією придатним до військової служби (зборів) у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів). Ступінь втрати працездатності застрахованого встановлює комісія після закінчення його лікування.
З аналізу чинного законодавства суд приходить до висновку, що датою встановлення інвалідності вважається саме день надходження до комісії документів, необхідних для призначення інвалідності.
Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно направленням на МСЕК (ф. 088/о) Територіального медичного об`єднання МВС України, отриманого останнім разом з іншими документами 06.10.2016 року, позивач був оглянутий обласною МСЕК № 5 та визнаний інвалідом ІІІ групи «захворювання пов`язане з проходженням військової служби» починаючи з 06.10.2016 року.
У подальшому, а саме 12.04.2017 року військово-лікарська комісія своєю постановою № 4 м/т внесла зміни до п. 12 Свідоцтва про хворобу від 05.10.2016 року № 224, встановивши причинний зв`язок, що є наслідком травми від 01.01.2016 року, отже травма позивача є такою, що пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Таким чином, документ, яким позивачу встановлено причинний зв`язок та визнано що травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків, прийнятий 12.04.2017 року, отже, на момент огляду позивача обласною МСЕК № 5 - 06.10.2016 року, у останньої були відсутні підстави для призначення позивачу інвалідності у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
Як встановлено судом, після прийняття постанови військово-лікарської комісії № 4 м/т позивач повторно був направлений на огляд до обласної МСЕК № 5 для зміни підстав інвалідності.
Необхідні документи, в тому числі і постанова ВЛК ТМО МВС України у Дніпропетровській області від 12.04.2017 року та направлення на проведення на МСЕК (форми 088/о) були отримані комісією 17.07.2017 року.
Оскільки, постанова ВЛК ТМО МВС України у Дніпропетровській області, якою змінено підстави інвалідності, була прийнята лише 12.04.2017 року, то суд вважає, що у обласної МСЕК № 5 були відсутні підстави для внесення змін до довідки від 06.10.2016 року, оскільки документи до комісії надійшли 17.07.2017 року, отже саме з цієї дати позивачу встановлюється інвалідність, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Таким чином, суд доходить висновку, що Обласна медико-соціальна експертна комісія № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Щодо позовних вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Таким чином, оскільки позивач набув права на підвищення пенсії з 17.07.2017 року, пенсійним фондом здійснено перерахунок пенсії на 60 % - з 01.08.2017 року, а різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено позивачу не більш як за 12 місяців, то позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню, оскільки позивачу було безпідставно відмовлено в перерахунку пенсії за минулий час.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не стягуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% від грошового забезпечення з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року протиправною.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі 29.05.2018 року.

Суддя Н.В. Боженко