Справа № 804/2155/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2018 року Справа № 804/2155/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника позивача представника відповідача Ломака Н.А. Сербулової К.О.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки щодо нереальності господарських операцій, які мали місце між позивачем та його контрагентом, спростовується змістом господарських операцій, оскільки позивачем досягнуто економічного ефекту, господарські операції оформлені відповідними первинними документами. На час, коли позивач мав господарські взаємовідносини зі своїм контрагентом, відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про такого контрагента були підтвердженими, така особа була зареєстрована як платник податку, а відтак податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 13.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
05 травня 2018 року представник відповідача надав до суду письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 428 634,00 грн. Зазначає, що в ході проведення перевірки наданих позивачем первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку, аналізу укладених правочинів, які висвітлюють взаємовідносини із контрагентом - ТОВ «БІЛД-ВІКС» на предмет відповідності господарських операцій діючому законодавству, встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ «БІЛД-ВІКС» робіт/послуг.
Ухвалою суду від 22.05.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові, просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаюсь на реальність здійснення господарський операцій, що підтверджені первинними документами.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні адміністративного позову просив відмовити, оскільки позивачем не підтверджено реальність господарської діяльності з контрагентом за травень 2017 року.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Правомірність винесеного ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року.
Так, згідно пункту 44.1 статті 44 Податковим кодексом України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.
Так, судом встановлено, що 20.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кволітібуд» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛД-ВІКС» (Підрядник) було укладено договір підряду № 9 (т. 1, а.с. 217-219).
У відповідності до п. 1.1. вказаного договору, Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботу з ремонту об'єктів: оздоровчого комплексу «Буревісник», ремонт будівлі побутового корпусу на 600 місць ДЦ-1, Ремонт покрівлі будівель ЦМП, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» м. Кривий Ріг вул. Орджонікідзе 1, відповідно до затвердженої договірної ціни в строки. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи наступні первинні бухгалтерські документи:
- ліцензію ТОВ «БІЛД-ВІКС» на здійснення діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорій складності;
- довідки про вартість виконаних підрядних робіт/витрат (т. 1, а.с. 220, 225, 230, 235, 240, 245, 250, т. 2, а.с. 5, 9, 13, 18, 24, 29, 34, 38, 42, 47, 52, 58, 64, 69, 74);
- акти приймання виконаних будівельних робіт: № 21-05, № 22-05, № 23-05, № 24-05, № 25-05, № 26-05, № 27-05, № 28-05, № 29-05, № 30-05, № 31-05, № 32-05, № 33-05, № 34-05, № 35-05, 36-05, № 37-05, № 38-05, № 39-05, № 40-05, № 41-05, № 42-05 (т. 1 , а.с. 221, 226, 231, 236, 241, 246, т. 2, а.с. 1, 6, 10, 14-15, 19-20, 25-26, 30-31, 35, 39, 43-44, 48, 53-54, 59-60, 65, 70-71, 75-76);
- акти на передачу основних і додаткових матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей підрядної організації ТОВ «БІЛД-ВІКС»: № 21-05, № 22-05, № 23-05, № 24-05, № 25-05, № 26-05, № 27-05, № 31-05, № 35-05, № 37-05, № 38-05, № 39-05, № 40-05, № 42-05 (т. 1, а.с. 222, 227, 232, 237, 242, 247, т. 2, а.с. 2, 21, 40, 49, 55, 61, 66, 77);
- акти на витрачені при ремонті матеріали підрядної організації ТОВ «БІЛД-ВІКС»: № 21-05, № № 22-05, № 23-05, № 24-05, № 25-05, № 26-05, № 27-05, № 28-05, № 29-05, № 30-05, № 31-05, № 32-05, № 33-05, № 34-05, № 36-05, № 37-05, № 38-05, № 39-05, № 40-05, № 41-05, № 42-05 (т. 1, а.с. 223, 228, 233, 238, 243, 248, т. 2, а.с. 3, 7, 11, 16, 22, 27, 32, 36, 45, 50, 56, 62, 67, 72, 78-79);
- рахунки на оплату: № 90 від 26.05.2017 року, № 91 від 26.05.2017 року, № 92 від 26.05.2017 року, № 93 від 26.05.2017 року, № 94 від 26.05.2017 року, № 95 від 26.05.2017 року, № 96 від 26.05.2017 року, № 98 від 26.05.2017 року, № 99 від 26.05.2017 року, № 100 від 26.05.2017 року, № 101 від 26.05.2017 року, № 103 від 26.05.2017 року, № 104 від 26.05.2017 року, № 105 від 26.05.2017 року, № 106 від 26.05.2017 року, № 102 від 26.05.2017 року, № 107 від 26.05.2017 року, № 110 від 26.05.2017 року, № 111 від 26.05.2017 року, № 108 від 26.05.2017 року, № 109 від 26.05.2017 року, № 97 від 26.05.2017 року (т. 1, а.с. 224, 229, 234, 239, 244, 249, т. 2, а.с. 4, 8, 12, 17, 23, 28, 33, 37, 41, 46, 51, 57, 63, 68, 73, 80);
- податкові накладні: № 23 від 26.05.2017 року, № 21 від 26.05.2017 року, № 19 від 26.05.2017 року, № 22 від 26.05.2017 року, № 18 від 26.05.2017 року, № 26 від 26.05.2017 року, № 35 від 26.05.2017 року, № 28 від 26.05.2017 року, № 24 від 26.05.2017 року, № 25 від 26.05.2017 року, № 33 від 26.05.2017 року, № 31 від 26.05.2017 року, № 29 від 26.05.2017 року, № 20 від 26.05.2017 року, № 38 від 26.05.2017 року, № 27 від 26.05.2017 року, № 39 від 26.05.2017 року, № 37 від 26.05.2017 року, № 32 від 26.05.2017 року, № 34 від 26.05.2017 року, № 36 від 26.05.2017 року, № 30 від 26.05.2017 року.
Розрахунки між підприємством ТОВ «Кволітібуд» та ТОВ «БІЛД-ВІКС» проводилися грошовими коштами, що підтверджується платіжними дорученнями: № 262 від 16.06.2017 року на суму 134 000,00 грн.; № 485 від 11.07.2017 року на суму 4 064,09 грн.; № 486 від 11.07.2017 року на суму 57 850,13 грн.; № 487 від 11.07.2017 року на суму 25 174,70 грн.; № 488 від 11.07.2017 року на суму 206 684,16 грн.; № 489 від 11.07.2017 року на суму 193 640,04 грн.; № 490 від 11.07.2017 року на суму 112 586,88 грн.; № 510 від 14.07.2017 року на суму 75 008,74 грн.; № 512 від 14.07.2017 року на суму 124 095,44 грн.; № 513 від 14.07.2017 року на суму 869,99 грн.; № 514 від 14.07.2017 року на суму 82 891,30 грн.; № 515 від 14.07.2017 року на суму 13 985,94 грн.; № 516 від 14.07.2017 року на суму 57 084,52 грн.; № 517 від 14.07.2017 року на суму 4 259,44 грн.; № 518 від 14.07.2017 року на суму 20 978,90 грн.; № 519 від 14.07.2017 року на суму 20 825,73 грн.; № 527 від 21.07.2017 року на суму 196 889,30 грн.; № 528 від 21.07.2017 року на суму 204 600,27 грн.; № 529 від 21.07.2017 року на суму 207 459,92 грн.; № 530 від 21.07.2017 року на суму 91 050,51 грн.; № 545 від 04.08.2017 року на суму 115 484,06 грн.; № 546 від 04.08.2017 року на суму 204 284,88 грн.; № 547 від 04.08.2017 року на суму 89 199,49 грн.; № 548 від 04.08.2017 року на суму 224 411,42 грн.; № 549 від 04.08.2017 року на суму 15 115,72 грн.; № 550 від 04.08.2017 року на суму 89 310,85 грн
Згідно підпункту 14.1.36. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України).
Таким чином, реальність господарської операції, рух активів та зміни майнового стану платника податків повністю підтверджуються первинними та іншими документами, які надані позивачем до матеріалів справи, а саме: ліцензією ТОВ «БІЛД-ВІКС» на здійснення діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорій складності, довідками про вартість виконаних підрядних робіт/витрат, актами приймання виконаних будівельних робіт, актами на передачу основних і додаткових матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей, актами на витрачені при ремонті матеріали, рахунками на оплату, податковими накладними, платіжними дорученнями тощо. Факт наявності у позивача податкових накладних, складених у відповідності до вимог податкового законодавства, відповідачем не оспорюється.
За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу щодо не підтвердження факту реального здійснення господарських операцій з надання послуг з ремонту об'єктів: оздоровчого комплексу «Буревісник», будівлі побутового корпусу на 600 місць ДЦ-1, покрівлі будівель ЦМП, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг, необґрунтованими.
При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що договір підряду № 9 між ТОВ «Кволітібуд» та ТОВ «БІЛД-ВІКС» не був укладений 20.04.2017 року, оскільки станом на 20.04.2017 року ТОВ «БІЛД-ВІКС» не було зареєстровано в якості платника ПДВ та не мало відповідної ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України на виконання робіт відповідної категорії, тому як, вказаний договір підряду вступив в дію з 03.05.2017 року (п. 7.1 Договору підряду № 9 від 20.04.2017 року), тоді як реєстрація ТОВ «БІЛД-ВІКС» як платника ПДВ відбулась 01.05.2017 року. Крім того, ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України на здійснення господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорій складності була видана ТОВ «БІЛД-ВІКС» 18.05.2017 року, проте безпосередньо початок дії ліцензії зазначено - 26.04.2017 року.
Таким чином, станом на 03.05.2017 року, тобто на день коли договір підряду № 9 від 20.04.2017 року вступив в дію, контрагент позивача - ТОВ «БІЛД-ВІКС» був зареєстрований як платник ПДВ та мав відповідну ліцензію ДАБІ України на здійснення господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорій складності.
Ремонт оздоровчого комплексу "Буревісник", ремонт будівлі побутового корпусу на 600 місць ДЦ-1, ремонт покрівлі будівель ЦМП здійснювались на виконання договорів підряду від 23.02.2017 року №356, від 24.04.2017 року № 1182, від 23.02.2017 року № 510 між ТОВ "Кволітібуд" та ПАТ "АрселорМітаттал Кривий Ріг", так, відповідач зазначає, що відсутні перепустки на територію для виконання робіт та перелік осіб, на яких отримувались такі перепустки. Однак, сама собою наявність або відсутність окремих документів, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. При цьому, самі перепуски не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів у процесі виконання робіт та послуг, та не можуть впливати на податкові зобов'язання позивача як однієї із сторін договору.
Щодо посилань податкового органу на укладення договору підряду між ТОВ "Кволітібуд" та ПАТ "АрселрМітал Кривий Ріг" від 24.04.2017 року №1182 щодо ремонту покрівлі будівель ЦМП було укладено пізніше, ніж договір підряду між ТОВ "Кволітібуд" та ТОВ "Білд-Вікс" №9 від 20.04.2017 р., то як зазначив представник позивача в судовому засіданні між ТОВ "Кволітібуд" та ПАТ "АрселрМітал Кривий Ріг" в усній формі формі велись перемови, тому позивач знав про укладення такого договору раніше, так договір в письмовій формі було підписано 24.04.2017 р., при цьому фактично договір між ТОВ "Кволітібуд" та ТОВ "Білд-Вікс" №9 від 20.04.2017 р. вступив в дію з 03.05.2017 року (п. 7.1 Договору підряду № 9 від 20.04.2017 року).
Щодо посилань в Акті перевірки на відсутність у ТОВ «БІЛД-ВІКС» реальної можливості здійснення робіт з ремонту об'єктів: оздоровчого комплексу «Буревісник», ремонт будівлі побутового корпусу на 600 місць ДЦ-1, Ремонт покрівлі будівель ЦМП, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» м. Кривий Ріг вул. Орджонікідзе 1, майна, трудових ресурсів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що було встановлено з наданої податкової інформації, суд вважає такими, що не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит з тих підстав, що згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.
В той же час, суд зауважує, що відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру.
В Податковому кодексі України відсутня будь-яка норма, яка б позбавляла платників податків права на податковий кредит у випадку, коли постачальники (продавці) такого платника податків несвоєчасно подають податкову звітність, не декларують та/або не сплачують податки за тими ж операціями, а платник податку виконав усі передбачені законом умови та має необхідне документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Складений за результатами перевірки Акт не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентом за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки в акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентом зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України.
Крім того, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.
При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримання позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, зроблені відповідачем в Акті перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим спірне рішення контролюючого органу, прийнято відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України , оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 9 644,27 грн., відповідно до платіжного доручення №115 від 04 квітня 2018 року, що міститься в матеріалах справи, підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 червня 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко