Справа № 331/1115/18
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.06.2018 2а/331/33/2018
331/1115/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Папковського Андрія Сергійовича про визнання дій інспектора патрульної поліції - суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказує на те, що 29.01.2018 року, о 09 год. 15 хв. він, керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку біля будинку № 71 на бульварі Шевченка та о 09 год. 50 хвилин залишив автомобіль. Повернувшись до автомобіля о 13 годині 00 хвилин він був зупинений лейтенантом поліції ОСОБА_2 відповідачем по справі, якій склав відносно нього Постанову серія АР № 042329 про адміністративне правопорушення за те, що позивач, "керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку ТЗ таким чином, що був неможливий об`їзд його на проїздній частині, чим суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п. 15.9 (Ж) ПДР." До Постанови не додано жодних доказів.

П. 15.9 ПДР викладений в наступній редакції:

Зупинка забороняється: Ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився. Формулювання "суттєво заважав" в ПДР відсутнє.

Позивач ОСОБА_1 вважає дану Постанову необґрунтованою, такою, що винесена без дотримання вимог статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який Законом встановлено адміністративну відповідальність, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

29.01.2018 року, о 09 год. 15 хв., рухаючись по бул. Шевченка він зупинився біля будинку № 71. За півгодини, що він знаходився в автомобілі, зліва від нього по бул. Шевченка проїхали кілька десятків автомобілів, маршрутних автобусів, один чи два тролейбуса. Стекла в його автомобілі не тоновані, тому добре видно, що водій знаходиться за кермом. Жоден з водіїв не зупинився та не сказав, що машина заважає руху його автомобіля. Близько 13 години він повернувся до автомобіля, хотів їхати, але був зупинений інспектором поліції, який повідомив його, що ним порушено Правила дорожнього руху, всі свої заперечення він може викласти в суді, якщо не згоден, з тим, що порушив п 15.9 (Ж). Інспектор поліцій поміряти рулеткою відстань від автомобіля до протилежного бордюру відмовився. Відстань від автомобіля до протилежного бордюру дорівнювала 3,7 м. Зранку був сніг, але до 13 години він розтанув та було видно по розмітці, що для проїду транспорту є ціла смуга.

Відповідач відмовився внести в Постанову запис про відстань від автомобіля до бордюру 3,7 м, аргументуючи тим, що для п. 15.9 (ж) відстань до бордюру не має значення.

Зі слів інспектора, під час відсутності позивача, при розвороті тролейбуса по вул. Тбіліської, від контактної мережі відійшла токоприйомна штанга. Тролейбус зупинився, перекрив другу смугу руху, автомобілі поїхали в об`їзд по тротуару, хтось викликав поліцію по тел. 102. Графітовий вкладиш в «башмак» токоприймача замінили на новий, тролейбус поїхав, ще приблизно півтори години поліція чекала позивача, потім вирішили викликати евакуатор. При цьому, весь цей час рух авто транспорту відбувався в звичайному режимі. Ніхто нікому не заважав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадові особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Всупереч вказаним вимогам ст. 280 КУпАП, викладені у ній питання не з`ясовувались, та й не могли бути з`ясовані, оскільки адміністративного правопорушення я не вчиняв.

Відповідачем грубо порушені його права, як громадянина України.

Так, згідно ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: ...при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу... Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку в силу ст.64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Право на правову допомогу гарантоване також міжнародними документами, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997; статтею 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973; принципами 1, 19 «Основних принципів, що стосуються ролі юристів», прийнятих восьмим конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27серпня - 7 вересня 1990 року. Конституційний Суд України у своєму рішенні №23-рп/2009 від 30.09.2009 (справа про правову допомогу) роз`яснив, що за змістом статті 64 Конституції України конституційне право кожного на правову допомогу у жодному випадку не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України положення "кожен має право на правову допомогу" (частина перша статті 59) є нормою прямої дії (частина третя статті 8), і навіть за умови, якщо це право не передбачене відповідними законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена у його реалізації (п.4).

Крім того. Пленум Верховного Суду України Постановою №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

Потрібен достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, потрібен проміжок часу для звернення за юридичною допомогою.

Відповідач, розглянувши оскаржувану постанову на місці, на вулиці, (бульвар Шевченка, 71 написано в Постанові,) перевищив свої повноваження, відповідно оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню. При цьому абсолютно не має значення, чи був сам факт порушення ПДР чи ні. КУпАП встановлено, що працівники поліції, які мають спеціальні звання, мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення. В той же час ст. ст. 276, 257 та 258 КУпАП передбачено порядок розгляду таких справ. Так, відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96, де розташоване Управління патрульної поліції. Проте, Відповідач положень Закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серія АР № 042329 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позову, просив суд задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідач інспектор роти 2 батальону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Папковський А.С. належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, призначених на 29.03.2018 р., 11.06.2018 р., про причину неявки суд не повідомив, судові повістки на вказані дати УПП в м.Запоріжжі отримало, що підтверджується відмітками на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постановив також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.-ч. 2,5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вимог надано суду копію оскаржуваної постанови серії АР № 042329 про адміністративне правопорушення згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до п.-п. Ж 15.9 Правил дорожнього руху України, Затверджених Постановою КМУ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження свої вимог позивач ОСОБА_1 надав суду фотографії з місця події, з яких слід, що автомобіль Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 був припаркований таким чином, що не створював перешкод при його об`їзді на проїздній частині та не заважав іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Разом з тим, ст. 276 цього Кодексу вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Проте, інспектор поліції Папковський А.С. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином інспектор Папковський А.С. проігнорував вимоги КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Папковського Андрія Сергійовича про визнання дій інспектора патрульної поліції - суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 042329 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП за відсутністю складу правопорушення. Провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко