Справа № 808/3713/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 рокусправа № 808/3713/17
Суддя І інстанції - Стрельнікова Н.В.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чепурнов Д.В.

судді: Мельник В.В. Сафронова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича про визнання протиправними дій та бездіяльності і зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А НО В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування наслідків нікчемності правочину по перерахуванню ПрАТ «Запоріжсталь-АГ» з власного рахунку № 8001 на банківський рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_2 грошових коштів в розмірі 200 000 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Платинум Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3, якій необхідно здійснити відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність визнання нікчемним правочину щодо переказу ПрАТ «Запоріжсталь-АГ» з власного рахунку на рахунок позивача коштів у розмірі 200000 грн. та в зв'язку з цим протиправним невключення її до загального реєстру вкладників.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року позов задоволено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено до апеляційної інстанції уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» з підстав не визначення характеру спірних правовідносин, неналежної оцінки наявним у матеріалах справи доказів та обставин справи, неврахування судом фактичних обставин у справі, помилкового застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення у цій справі, яке просить скасувати та прийняти нове про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що переказ коштів з рахунку Приватного акціонерного товариства «Запоріжсталь-АГ», відкритого в банку, на рахунок позивача був здійснений під час здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» (11.01.2017 року), тобто вже після початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, а тому такі кошти не можуть бути відшкодовані у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Перераховані на рахунок позивача кошти від Приватного акціонерного товариства «Запоріжсталь-АГ» з призначенням платежу «Перерахування безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору поворотної фінансової допомоги № 4 від 29.12.2016 року» не є його власними коштами та не являються вкладом в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказує, що відповідно до положень вказаного Закону та наказів від 11.01.2017 року № 2-Ф, 3-Ф, 5-Ф, 6-Ф Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Платинум Банк», було введено заборону на здійснення в банку видаткових операцій, при цьому відповідний переказ коштів на користь позивача було здійснено керівником відділення № 4 в м. Запоріжжя ПАТ «Платинум Банк», а у відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку є нікчемними. Наголошено також на цивільно-правовій природі даного спору, заявник апеляційної скарги вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи і правову оцінку судом першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», виходячи з нижченаведеного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.12.2016 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено договір про надання банківських послуг фізичним особам на підставі заяви/анкети-договору № 1-1-9РV8JR (далі - Договір), на підставі та за умовами якого ПАТ «Платинум Банк» відкрив позивачу поточний рахунок в національній валюті України та в іноземній валюті № НОМЕР_2, на який зобов'язувався приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту, на зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.

Згідно з пунктом 1.3. Договору, банк надає клієнту наступні послуги: відкриває та обслуговує банківський рахунок, операції за яким здійснюються за допомогою платіжних засобів (платіжна картка); оформлює платіжну картку в національній та/або іноземній валютах; залучає вклади фізичних осіб за допомогою системи «Рlatinum Click»; залучає вклади фізичних осіб шляхом укладання договору банківського вкладу через відділення Банку; відкриває та веде поточний рахунок та здійснює разрахунково-касове обслуговування; встановлення та обслуговування кредитної лінії до Карткового рахунку.

Підпунктом 3.1.1. Договору встановлено, що банк бере па себе зобов'язання, зокрема, приймати, всі передбачені законодавством заходи для захисту та збереження ввірених йому клієнтом грошових коштів, що знаходяться на рахунку, рівно, як і інформацію щодо рахунку, операцій за рахунком та відомостей про клієнта, яка становить банківську таємницю, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

За умовами, передбаченими пунктом 4.2. Договору, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, банк сплачує клієнту проценти у розмірі затверджених банком ставок за залишками коштів в іноземній та/або національній валюті на поточних рахунках клієнтів, що діють на дату сплати банком процентів. Проценти нараховуються щомісячно, виходячи з тривалості року 360 днів, за фактичну кількість календарних днів перебування коштів на рахунку. Сума нарахованих процентів зараховується на рахунок банком щомісячно в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця початкового надходження коштів на рахунок. Банк має право за власною ініціативою змінювати процентну ставку.

На відкритий на ім'я позивача банківський рахунок 11.01.2017 Приватним акціонерним товариством «ЗАПОРІЖСТАЛЬ-АГ» (далі - ПрАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ-АГ») перераховано 200 000 грн. у безготівковій формі за платіжним дорученням № 4 від 11.01.2017. Доказом наведеної обставини є відповідне платіжне доручення ПрАТ «ЗАГІОРІЖСТАЛЬ-АГ» № 4 від 11.01.2017 та виписка по особовим рахункам позивача з 11.01.2017 по 19.04.2017 за формою 281 від 19.04.2017.

Рішенням Національного банку України № 14-ош/БТ від 10.01.2017 Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі зазначеного рішення, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 11.01.2017 № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Запроваджено процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» строком на два роки з 24.02.2017 по 23.02.2019 включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платінум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

З 15.02.2017 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ «Платинум Банк» за договорами, строк дії яких закінчився до 10.01.2017 включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

З підстав невиплати позивачу з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належних грошових коштів за укладеним Договором, 05.05.2017 позивач звернулася до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним в ПАТ «Платинум Банк».

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.05.2017 вих. № 34-036- 10820/17 позивача повідомлено, що відповідно до «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 09.08.2012 № 14, список вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми, складає уповноважена особа Фонду гарантування.

Однак, станом на 25.05.2017 у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була відсутня інформація про включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Платинум Банк».

12.06.2017 позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_5 з листом щодо включення його до переліку вкладників ПАТ «Платинум Банк», які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування.

Листом відповідача від 20.07.2017 вих. №10/6231-Л позивача повідомлено, що відповідно до статей 36, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлена нікчемність правочину по перерахуванню юридичною особою з власного рахунку на поточний рахунок позивача грошових коштів. Наведений правочин був визнаний відповідачем нікчемним з підстави, передбаченої пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Визнаючи правочин нікчемним, відповідач також послався на частину 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, є нікчемними.

Крім того, 19.06.2017 на адресу позивача від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича надійшло письмове повідомлення про нікчемність правочинів № 10/4682-Л від 31.05.2017, в якому позивача повідомлено про нікчемність правочину по перерахуванню ПрАТ «Запоріжсталь-АГ"» з власного рахунку № 8001 на рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_2 грошових коштів в розмірі 200 000 грн. на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № 4 від 29.12.2016, згідно зі статтею 36 та пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Незгода позивача із діями відповідача щодо застосування наслідків нікчемності правочину, бездіяльністю відповідача щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та зобов'язання включити останню до такого переліку вкладників, а також зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно позивача і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перераховані від ПрАТ «Запоріжсталь-АГ» на поточний рахунок позивача є вкладом у розумінні приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому відповідач у наданому повідомленні не обґрунтував, з яких саме підстав він дійшов висновку, що правочин по перерахуванню ПрАТ «Запоріжсталь-АГ» з власного рахунку на розрахунковий рахунок позивача коштів у розмірі 200 000 грн. має ознаки нікчемності у розумінні приписів ч. 3 ст. 38 вказаного Закону. Крім того, чинним законодавством України не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується з останнім з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (надалі - Закон України від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Статтею 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI закріплено правовий статус Фонду. Так, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

В силу частини 1 статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 вказаного Закону України визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Згідно частини 1 статті 46 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку (частина 5 статті 45 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI).

Частиною 1 статті 26 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI закріплено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 № 4452-VI правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Згідно з частиною четвертою статті 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до частини п'ятої статті 38 цього ж Закону у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Підставою для віднесення правочину, вчиненого позивачем, до категорії нікчемних є те, що у ході проведення комісією з перевірки вкладів фізичних осіб перевірки виявлено, що грошові кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта, з метою відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду.

У листі уповноваженої особи Фонду ПАТ «Платинум Банк» від 20.07.2017 року № 10/6231-Л зазначено, що під час перевірки банківських рахунків, операції по рахунку на якому обліковуються кошти позивача підпадають під ознаки нікчемності згідно ч. 3 ст. 36, п. 7 ч. 3 ст. 38 № 4452-VI.

Однак колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

Так, у частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Разом із тим, відповідачем не наведено підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку, відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

За таких обставин твердження відповідача щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Щодо визнання відповідачем правочину по перерахуванню на банківський рахунок позивача грошових коштів нікчемним на підставі частину 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою встановлено, що правочини, вчинені с органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, є нікчемними, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Отримання гарантованої суми відшкодування кошів за вкладом є гарантією, яка прямо передбачена частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто є такою, що встановлена законодавством.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Основним підзаконним нормативним актом, що регулює діяльність банків у випадку визнання їх проблемними, є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 року № 346 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 5.1. Положення, Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку.

Згідно з пунктами 5.2., 5.3. Положення, Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

Отже, чинним законодавством України не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, як зазначено вище, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. А тому, позивач, як клієнт банку, на момент перерахування третьою особою на банківський рахунок грошових коштів та зарахування банком цих коштів на рахунок позивача 11.01.2017, тобто в той же день коли було прийняте відповідачем рішення від 11.01.2017 № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», не знав і не міг знати про існування вказаної постанови Національного банку України № 14-рш/БТ від 10.01.2017 щодо віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних та встановлення будь-яких обмежень щодо здійснення банком банківських операцій, а також жодним чином не міг перевірити під час укладання наведеного правочину вказану інформацію, яка є банківською таємницею. За таких підстав, позбавлення позивача гарантованого державою права на відшкодування коштів за його вкладом є протиправним та наслідки, передбачені статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Слід також зазначити, що згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто, Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

В свою чергу, сам факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність правових підстав стосовно не включення позивача до переліку рахунків вкладників ПАТ «Платинум Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Відповідно, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому остання протиправно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Щодо посилань відповідача, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 12.04.2018 року (справа № 820/11591/15) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Закон № 4452-VI є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і відповідно до цього Закону Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на зміни, які були внесені до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема до ст. 27 Закону.

Згідно із ст. 27 Закону № 4452-VI (із змінами внесеними Законом № 629-VIII від 16.07.2015) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Таким чином, повноваження відповідача полягають у складенні переліку рахунків вкладників, а не у складенні переліку вкладників, як то було визначено Законом № 4452-VI до внесення в нього змін Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції в частині зазначення в резолютивній частині рішення замість словосполучення «переліку вкладників» - «перелік рахунків вкладників».

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, відповідач - Уповноважена особа Фонду згідно з п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, тому на переконання суду понесені позивачем судові витрати в сумі 1920 грн. належить стягнути саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вказане в даному випадку судовий збір у сумі 1920 грн., сплачений позивачем за подання адміністративного позову має стягуватись з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відповідно рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняття нового.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За приписами ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.ст.321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року в його резолютивній частині змінити в частині словосполучення «переліку вкладників» на «перелік рахунків вкладників».

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у в частині присудження на користь ОСОБА_3 (69124, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 1920,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 копійок) з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48), - скасувати, та прийняти нову постанову в цій частині.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_3 (69124, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 1920,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 копійок)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова