Справа № 308/10750/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3912/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Матковська З.М.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 308/10750/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог міграційного законодавства серії ПН МЗК №030805 від 13 жовтня 2017 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

08 листопада 2017 року залишено без розгляду з причини пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що отримав постанову відповідача 27 жовтня 2017 року, та невідкладно звернувся до суду з позовом 30 жовтня 2017 року. На підтвердження своїх доводів до апеляційної скарги позивач долучив копію конверту з поштовим штемпелем, на якому вказано дату 20 жовтня 2017 року.

Позивач вважає висновки суду першої інстанції необгрунтованими та передчасними, відтак, просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з'явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Предметом адміністративного спору згідно позову є скасування постанови серії ПН МЗК №030805 від 13 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1.

Згідно п.3 ч.1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2018 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 13 жовтня 2017 року відповідачем прийнято постанову серії ПН МЗК №030805 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1. Адміністративний позов про скасування цієї постанови позивач подав 30 жовтня 2017 року, що свідчить про пропуск ним строку на звернення до суду.

Поряд з цим, частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В той же час ч. 1 ст. 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Отже, строки на звернення до суду не є абсолютними та можуть бути за певних обставин поновленими. При цьому процесуальний закон покладає на позивача, який пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом,обов`язок доведення наявності нього поважних причин для його пропуску.

З тексту позовної заяви колегією суддів встановлено, що позивач, як на підставу поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою зазначив те, що оскаржену постанову відповідача він отримав лише 27 жовтня 2017 року. Водночас, як з'ясовано апеляційним судом з матеріалів справи, доказів на підтвердження цієї обставини суду першої інстанції не надав.

Апеляційний суд не бере до уваги надану позивачем копію конверту як доказ своєчасності його звернення до суду, оскільки така не була надана суду першої інстанції, не досліджувалась ним, а відтак висновки суду першої інстанції грунтуються на доводах та письмових доказах, що були безпосередньо надані позивачем. Відтак, апеляційний суд не може приймати до уваги докази, які не були подані суду першої інстанції для вивчення та дослідження стороною у справі.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 308/10750/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді З. М. Матковська
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 21 червня 2018 року.