Справа № 809/1374/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 червня 2018 року

Київ

справа №809/1374/17

адміністративне провадження №К/9901/52873/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі №809/1374/17 (876/1267/18) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в якому просила суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 27.07.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку в загальному розмірі 51854,35грн.; від 28.07.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 10370,85грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області 07.06.2018, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося до Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі №809/1374/17 (876/1267/18) та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 КАС України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00грн. (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №809/1374/17 (876/1267/18) є вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 27.07.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку в загальному розмірі 51854,35грн.; від 28.07.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 10370,85грн., що у розумінні пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України, що є підставою для віднесення цієї справи до категорії справ незначної складності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суму акцизного податку, виходячи із строку попередньої експлуатації такого автомобіля, встановленого на підставі первинних реєстраційних документів. Позивачем виконано митні і податкові зобов'язання під час здійснення митних процедур та доведено його добросовісність під час ввезення транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 316», номер кузова НОМЕР_1, об'єм циліндрів двигуна 2 143 см. куб., на територію України та здійснення його митного оформлення. Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області не доведено наявність складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставно збільшено суму грошових зобов'язань з акцизного податку та податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція вже висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 03.04.2018 у справі 809/1227/17 (К/9901/593/17).

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Отже, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018, ухвалена у справі щодо оскарження податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 27.07.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку в загальному розмірі 51854,35грн.; від 28.07.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 10370,85грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі №809/1374/17 (876/1267/18) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду