Справа № 820/6465/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6465/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

а участю секретаря судового засідання - Олійник А.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018, (ухвалене суддею Заічко О.В., повний текст якого складено 02.03.2018 р.) по справі № 820/6465/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення відповідача форми "Ф" від 11.05.2017 р. № 215/1310-2040-тр про призначення суми податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб розмірі 25000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 р. задоволено позов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав письмовий відзив на апеляційну скаргу та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що з 20.09.2016 р. позивач є власником транспортного засобу - автомобіля LEXUS, модель RX 200Т, 2016 року випуску, обєм двигуна 1,998, номерний знак - АХ0018ЕЕ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідачем 11.05.2017 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № 215/1310-2040-тр, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання по транспортному податку в розмірі 33333,33 грн., у тому числі за 2016 рік - 8333,33 грн., за 2017 рік - 25000 грн.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 11.05.2017 р. № 215/1310-2040-тр.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.), обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Згідно з пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в частині зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Станом на 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1 378 грн. (ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік). Тобто, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. складали 1 033 500 грн., об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску, яких минуло не більше п'яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66 затверджена ОСОБА_4 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (в подальшому - ОСОБА_4, в редакції, чинній на час нарахування податкового зобов'язання за 2016 рік).

ОСОБА_4 встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі- автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком. Середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (в подальшому - Порядок), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач (пп. 1-2 ОСОБА_4).

Відповідно до пп. 1-3 Порядку, останній встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

Середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де: Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до додатку 2 до Порядку, нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів складає 27 тис. км., а також наводиться таблиця значень коефіцієнта коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів.

Згідно пункту 12 ОСОБА_4, коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономрозвитку ( п. 4 ОСОБА_4).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї ОСОБА_4 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 ОСОБА_4).

В той же час, Постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66, якою була затверджена ОСОБА_4, набрала чинність 19.02.2016 р., що унеможливлює виконання вимог пп. 4, 13 ОСОБА_4 у встановлені в ній строки.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (п. 4 Порядку).

Середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення (п. 13 Порядку).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, обєм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 ОСОБА_4).

Мінекономрозвитку забезпечує режим роботи офіційного веб-сайту, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість транспортних засобів шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску та пробіг, а також роздрукувати зазначену інформацію з реквізитами Міністерства (п. 14 Порядку).

Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що середньоринкова вартість легкового автомобіля визначається, виходячи з типу, марки, моделі, року випуску та пробігу автомобіля.

Проте, судом встановлено, що у відповідача була відсутня інформація щодо пробігу автомобіля належного позивачу, у звязку з чим неможливо встановити фактичний розмір середньоринкової вартості належного позивачу транспортного засобу.

Законодавством не передбачено право податкового органу в разі відсутності даних про фактичний пробіг легкового автомобіля, визначати його самостійно, чи як середньо нормативний, чи як відсутній, чи в інший спосіб. Відповідні положення в Кодексі, Методиці та Порядку відсутні.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи контролюючого органу, що автомобіль належний позивачу коштує понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік, є безпідставними, що вказує на необґрунтованість і протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування податкового зобов'язання за 2016 рік у розмірі 8333,33 грн.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 р. в справі №П/811/860/17.

Щодо податкового зобов'язання з транспортного податку за 2017 рік, яке визначено спірним податковим повідомленням-рішенням у сумі 25000 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній з 01.01.2017 року), обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 грн. Тобто, для того, щоб транспортний засіб підпадав під визначення об'єкта оподаткування, встановленого пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, його середньоринкова вартість має перевищувати 1 200 000 грн.

Станом на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення 11.05.2017 р., зокрема, у частині податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку за 2017 рік, діяли норми ОСОБА_4, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66, які набрали чинності з 19.02.2016 р., у наступній редакції, зокрема, пп.13,14:

Мінекономрозвитку відповідно до цієї ОСОБА_4 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 ОСОБА_4).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, обєм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 ОСОБА_4).

Тобто, Методика станом на 11.05.2017 р. на час визначення позивачці податкового зобов'язання за 2017 рік не відповідала вимогам пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України, в редакції чинній з 01.01.2017 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від № 428 від 21.06.2017 р. внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66, із врахуванням яких, пункти 13,14 ОСОБА_4 відповідають вимогам пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України, в редакції чинній з 01.01.2017 р.

Проте, ці зміни набрали чинності 24.06.2017 р., тобто після прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № 215/1310-2040-тр.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправне в частині нарахування ОСОБА_3 податкового зобов'язання за платежем транспортний податок за 2017 рік у розмірі 25000 грн

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 271, 283, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 по справі № 820/6465/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 18.06.2018.