Справа № 331/1677/18 (2-а/331/37/2018)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2018 рокусправа № 331/1677/18 (2-а/331/37/2018)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Божко Л.А.

судді: Іванов С.М. Лукманова О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 р. (суддя Жукова О.Є.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и В:

У лютому 2018 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову прийняту заступником начальника Запорізької митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Сіленко В.В. у справі про порушення митних правил № 0454/11200/17 від 13 лютого 2018 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 485 МК України, справу про порушення митних правил закрити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 р., позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги .

В обґрунтування апеляційної позивач зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази використання позивачем транспортного засобу не у режимі транзит , а в іншому режимі чи в інших цілях; автомобіль був несправний, він перебував на лікуванні , що свідчить про відсутність у його діях суб»єктивної сторони правопорушення; станом на 28.07.2017 року Запорізька Митниця ДФС була обізнана про не вивезення позивачем транспортного засобу за межі митної території України, тобто станом на 13.02.2018 року, строки, передбачені ст. 467 МК України сплинули; відповідач при вирішенні питання щодо накладення стягнення не провів експертизу транспортного засобу, не визначив належним чином його вартість .

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 8.06.2017 року позивач ввіз на митну територію України автомобіль МАZDA 6, 2003 року випуску з об»ємом двигуна 2261 см. куб., в режимі «транзит» з метою «особистого користування», що підтверджено дорученням UAB «TOLESTA», Митною декларацією від 28.06.2017 року.

Позивач зобовязаний був вивезти транспортний засіб «МАZDA 6» за межі митної території України в строк до 24 год. 00 хв. 08.07.2017.

Однак, в установлений строк даний автомобіль, за межі митної території України не вивезено, у зв»язку з чим 28.07.2017р. Запорізькою митницею ДФС за фактом перевищення позивачем встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу «МАZDA 6», більше ніж на десять діб, було порушено справу про порушення митних правил № 0253/11200/17 за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України.

18.08.2017 р. між Запорізькою митницею ДФС та позивачем , укладено мирову угоду про припинення провадження у справі про порушення митних правил від 28.07.2017 № 0253/11200/17 згідно з якою гр. ОСОБА_1 визнав факт вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

30.08.2017 р. Запорізькою митницею ДФС складено Акт про виконання мирової угоди від 18.08.2017 № 0253/11200/17 згідно якого гр. ОСОБА_1 до державного бюджету внесено кошти у розмірі 8500 грн., що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 470 МК України.

15.11.2017з Харківської митниці ДФС Запорізькою митницею ДФС отримано копії документів (лист вх. № 4636/72-21 від 15.11.2017), які надавалися позивачем під час митного контролю при ввезенні 28.06.2017 через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» даного автомобіля в митному режимі транзиту. Згідно отриманого листа, громадянином ОСОБА_1 при ввезенні 28.06.2017 в Україну автомобіля «MAZDA 6» була заповнена митна декларація. В митній декларації гр. ОСОБА_1 вказав, що він прибув в Україну транспортним засобом «MAZDA 6» VIN-код НОМЕР_1 з Росії та прямує транзитом в країну призначення - Польща. Крім того, гр. ОСОБА_1 надав письмове зобовязання вивезти транспортний засіб «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_2, з території України в строк встановлений митним органом України, із ст.ст. 4 (п. 60), 90-95, 381, 470, 485 МК України ознайомлений.

21.11.2017Запорізькою митницею ДФС за результатами здійснення митного контролю виявлено порушення громадянином ОСОБА_1 вимог та обмежень встановлених чинним митним законодавством України, чим здійснено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товару - транспортного засобу «MAZDA 6» , 2003 року випуску , реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації LT - Республіка Литва), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях (експлуатація, використання, переміщення і т.і. транспортного засобу територією України в особистих цілях понад строки встановлені ст. 95 МК України), ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги (переміщення товару в митному режимі «транзит»).

21.11.2017року Запорізькою митницею ДФС у відношенні позивача складено протокол про порушення митних правил № 0454/11200/17 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

13 лютого 2018 року заступником начальника Запорізької митниці ДФС Сіленко В.В. було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0454/11200/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 485 МК України, та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платів , а саме 1 254 561,90 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Митний кодекс України визначає види митних режимів (стаття 70 МК України). Декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим (стаття 71 МК України).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач 28 червня 2017 року ввіз на митну територію України транспортний засіб МАZDA 6, 2003 року випуску з об»ємом двигуна 2261 см. куб., з метою «особистого користування», що підтверджено дорученням UAB «TOLESTA», Митною декларацією від 28.06.2017 року.

Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (стаття 90 МК України).

Статтею 95 Митного кодексу України, встановлений десятиденний строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту. Згідно статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту, а також мають бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до статті 284 Митного кодексу України, за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V «Митні режими» цього кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митний режим «транзит».

Нормами Митного кодексу України встановлено особливі вимоги щодо використання митного режиму «транзит», що полягають у виконанні обов'язків щодо строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту та заборони використання транспортних засобів з будь-якою метою, окрім транзиту. Лише при виконанні таких умов застосовується умовно повне звільнення від оподаткування ввізним митом.

Відповідно до статті 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України: 1) товари не є об'єктом оподаткування митними платежами; 2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано; 3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму; 4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об'єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Позивачем не було сплачено митні платежі при ввезенні транспортного засобу, оскільки обрано митний режим «транзит», тобто правовий режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму. Разом з тим, позивачем згодом було порушено як вимоги щодо періоду дії такого режиму, так і інших обов'язкових умов його використання.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Так, використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки ним, як зазначалось вище, були порушені умови митного режиму «Транзит», дотримання яких є підставою для отримання пільг щодо сплати митних платежів.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 276 Митного кодексу України платниками мита є особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу).

Доводи позивача про закінченя строку притягнення до відповідальності на момент винесення оскаржуваної постанови є безпідставними, адже порушення є триваючим, так як на момент винесення постанови автомобіль залишався і використовувався на території України.

Строк притягнення позивача до відповідальності розпочався з листопада 2017 року - дати, коли стало відомо про використання ввезеного на митну територію в режимі «транзит» транспортного засобу всупереч меті, згідно якої було надано митні пільги.

На підтвердження правомірності визначення суми митних платежів, відповідачем враховано строк експлуатації транспортного засобу , який становить понад 5 років, об»єм циліндру двигуна 2261 см. куб . та здійснено розрахунок за Кодом товару товару (продукції) згідно зУКТ ЗЕД 8703 24 90 30.

Крім того, у службовій записці № 08-7-20-47/715 від 17.11.2017 року, для визначення вартості транспортних засобів використовувалися Інтернет ресурси, можливість використання яких передбачена Методикою, за наявності технічних характеристик відображених в технічному паспорті на транспортний засіб. В службовій записці вказані фактори, які б дали можливість більш точно визначити митну вартість автомобіля. Однак, за відсутністю вказаних факторів, згідно положень Методики, митна вартість визначається за інформацією, отриманою з мережі Інтернет. Саме таку інформацію митним органом використано. Отже, митна вартість визначена відповідно до чинного законодавства та із врахуванням Методики.

Позивачем, у свою чергу, жодних доказів на спростування здійсненого відповідачем розрахунку суду надано не було.

Колегія суддів також зазначає, що наявність в діях позивача складу порушення митних правил, відповідальність за які передбачена статтею 470 Митного кодексу України (порушення строків дії митного режиму «транзит») не виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України за ухилення від сплати митних платежів у випадку порушення інших обов'язкових вимог цього правового режиму, визначеного у статті 93 Митного кодексу України.

Встановивши зазначені обставини справи та дослідивши доводи і аргументи відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 р.,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Лукманова