Справа № 281/252/18
Суддя: Нечуй Б. П.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/252/18
Провадження по справі № 2-а/281/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.,

за участю секретаря Кравчук К.П.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, прийнятих судом під час розгляду справи, просив постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення на нього адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у відповідності до ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити.

Зазначені вимоги позивача, які ним підтримані в судовому засіданні, обгрунтовуються посиланням на те, що згідно постанови від 27 березня 2018 року інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху на нього було накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 27 березня 2018 року о 8 год. 35 хв. на автодорозі Київ-Ковель 168 км. керував автомобілем поза межами населенного пункту без ближнього світла фар і денних ходових вогнів, передбачених конструкцією автомобіля.

Зазначену постанову він вважає незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що не порушував Правил дорожнього руху України, та жодним чином не скоював ніякого адміністративного правопорушення.

Окрім іншого, зазначив, що відповідно до вимог ч.2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідлальність настає у разі порушення водіями транспорнтих засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку чи зміні його напрямку та інше, а за не ввімкнений за межами населенного пункту з 1 жовтня по 1 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність за ст. 125 КУпАП.

Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи; про причини неприбуття суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надіслала відповідну заяву, згідно якої просила зазначену справу розглядати без її участі. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами) під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

а) у колоні;

б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів;

в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) на транспортному засобі, що буксирує;

д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Відповідальність за порушення вказаного пункту правил, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 134290 від 27.03.2018 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 ОСОБА_1 27.03.2018 року о 8 год. 35 хв. на автодорозі Київ-Ковель 168 км. керував автомобілем НОМЕР_1 поза межами населенного пункту без ближнього світла фар і денних ходових вогнів, передбачених конструкцією автомобіля, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Натомість в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази керування позвача автомобілем поза межами населенного пункту без ближнього світла фар і денних ходових вогнів, передбачених конструкцією автомобіля, що свідчить про одностороннє, неповне зясування обставин справи при складанні оспорюваної постанови.

Крім того, відсутні відомості про розяснення позивачу його прав, які передбачені положенням ст. 63 Конституції України, статті 268 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 16 квітня 2018 року відповідачу розяснено про його обовязок надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Із наданого представником відповідача ОСОБА_3 суду диску із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції вбачається лише запис розгляду справи, а не докази вчинення правопорушення позивачем. Інших доказів вчинення правопорушення позивачем відповідач суду не надав, на них не посилається та судом не зібрано.

Разом із тим, із дослідженого в судовому засіданні зазначеного диску з відеозаписом, вбачається що здійснення відеозапису інспектором розпочато 27.03.2018 року о 8 год. 27 хв., а в постанові серії ВР № 134290 від 27.03.2018 року, винесеній інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 вказано, що ОСОБА_1 27.03.2018 року о 8 год. 35 хв. на автодорозі Київ-Ковель 168 км. керував автомобілем НОМЕР_1 поза межами населенного пункту без ближнього світла фар і денних ходових вогнів, передбачених конструкцією автомобіля, що також свідчить про одностороннє, неповне зясування інспектором обставин справи при складанні оспорюваної постанови.

Положеннями статті 268 КУпАП закріплено право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Із відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції вбачається, що під час винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 просив останнього відкласти розгляд справи, оскільки на той момент він не мав змоги скористатись юридичною допомогою фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Однак, інспектором поліції позивачу було відмовлено в цьому, чим на думку суду порушено право останнього на захист.

За таких обставин справи суд вважає, що відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАСУ, факт порушення позивачем ПДР України та правомірність винесення оскаржуваної постанови в судовому засіданні не доведено, належних та допустимих доказів, в обґрунтування дотримання відповідачем положень діючого законодавства при оформленні оскаржуваної постанови відносно позивача та встановлення у передбаченому законом порядку провини останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення до суду не надано.

Таким чином, перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем односторонньо, неповно та не об'єктивно з'ясовано обставини справи про адміністративне правопорушення, а відтак вона прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України, місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, скасування рішення субєкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення є, на думку суду, належним способом захисту прав останнього, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 134290 від 27.03.2018 року, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Б. П. Нечуй