Справа № 815/7116/14
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа №815/7116/14

адміністративне провадження №К/9901/5400/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів: Гриціва М.І, Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу № 815/7116/14 за касаційною скаргою Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року (колегія у складі суддів Яковлєва О.В., Бойка А.В., Танасогло Т.М.,) у справі № 815/7116/14 за позовом державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" до Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, державної Реєстраційної служби України, державного реєстратора державної Реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

І. ПРОЦЕДУРА

1. Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» звернулося із позовом до реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 08.09.2014 року № 15642615.

- зобов'язати Реєстраційну службу Іллічівського міського управління юстиції Одеської області (68001, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 19) зареєструвати з дати реєстрації заяви, прийнятої 04.08.2014 року за реєстраційним номером 7637409, інше речове право користування (сервітут) на причал № 1, з реєстраційним номером 08, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, за Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (68001, м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, ).

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2014 року позов було задоволено.

3. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Державна реєстраційна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції зобов'язати провести державну реєстрацію права користування на нерухоме майно є безпідставним, так як фактично суд вирішив питання про визнання права користування на нерухоме майно, взявши на себе повноваження відповідача, що не відноситься до компетенції суду.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року - задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року скасовано та прийнято у справі нову постанову, якою позов Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" до Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15642615 від 08 вересня 2013 року. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

5. 22.06.2015 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Позивача.

6. У касаційній скарзі Позивач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2014 року.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 відкрито провадження у справі. Станом на 20.06.2018 жодних клопотань від сторін не надходило.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 березня 2014 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії ДП «АМПУ» та Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» було укладено договір майнового сервітуту № 57-П/ІЛФ-14, предметом якого є надання на умовах оплати, визначених договором, права обмеженого користування гідротехнічними спорудами (нерухомим майном), розташованими в акваторії Іллічівського морського порту, в тому числі причалом № 1.

9. 04 серпня 2014 року, на виконання вимог приписів ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ДП «Іллічівський морський торговельний порт», керуючись Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, звернулось до Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області із заявою про реєстрацію іншого речового права (права користування (сервітуту)) на причал № 1 з реєстраційним номером 08, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

10. 27 листопада 2014 року на адресу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» надійшло Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15642615 від 08 вересня 2014 року, яким було відмовлено у державній реєстрації іншого речового права (права користування (сервітут)) на причал № 1.

11. Вказана рішення обґрунтоване тим, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про морські порти України» до внесення відомостей про причали до Реєстру гідротехнічних споруд та Реєстру морських портів України, крім причалів, внесених в установленому законодавством порядку до Реєстру гідротехнічних споруд до дня набрання чинності цим Законом, провадження господарської діяльності на таких причалах забороняється.

12. Державний реєстратор зазначає, що з наданих ДП «ІМТП» документів неможливо встановити, чи зареєстрований причал № 1 у Реєстрі гідротехнічних споруд відповідно до Закону України «Про морські порти України».

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13. Позивач вважає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15642615 від 08 вересня 2014 року прийнято з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868, а саме: відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 36 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 37 Порядку № 868, є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

14. Отже, підстава, яка зазначена державним реєстратором у рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15642615 від 08 вересня 2014 року, а саме «до внесення відомостей про причали до Реєстру гідротехнічних споруд та Реєстру морських портів України, крім причалів, внесених в установленому законодавством порядку до Реєстру гідротехнічних споруд до дня набрання чинності цим Законом, провадження господарської діяльності на таких причалах забороняється», - не відноситься до переліку документів, необхідних для здійснення державної реєстрації.

15. Відповідач, державний реєстратор Державної реєстраційної служби України Молдованова Г.М., просила розглянути справу за її відсутності. Зазначає, що до внесення відомостей про причали до Реєстру гідротехнічних споруд та Реєстру морських портів України, крім причалів, внесених в установленому законодавством порядку до Реєстру гідротехнічних споруд до дня набрання чинності цим Законом, провадження господарської діяльності на таких причалах забороняється. З поданих заявником документів неможливо встановити чи зареєстрований причал №1 у Реєстрі гідротехнічних споруд відповідно до Закону. Отже, рішення від 08.09.2014 №15642615 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і не підлягає скасуванню.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зроблено висновок, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, підлягає скасуванню, так як позивачем надано всі необхідні документи для проведення державної реєстрації права на користування об'єктом нерухомого майна.

17. Однак в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби зареєструвати право користування об'єктом нерухомого майна, рішення суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, підлягало скасуванню, оскільки суд втрутився у дискреційні повноваження державного реєстратора.

18. Вимога позивача про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно не відноситься до компетенції адміністративного суду, так як останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

19. Суд апеляційної інстанції постановив, що для належного захисту порушеного права позивача, виникає необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна.

20. Проте, в даному випадку, дія договору майнового сервітуту (користування гідротехнічними спорудами) № 57-П/ІЛФ-14, укладеного між ДП "Адміністрація морських портів України", в особі Іллічівської філії ДП "Адміністрація морських портів України" та ДП "Іллічівський морський торговельний порт", предметом якого є надання на умовах оплати, визначених договором, права обмеженого користування гідротехнічними спорудами (нерухомим майном), розташованими в акваторії Іллічівського морського порту, в тому числі причалом № 1, закінчилася 31 грудня 2014 року.

21. З наданих пояснень представника позивача та наявних матеріалів у справі вбачається, що між вищезазначеними сторонами укладено новий договір про встановлення майнового сервітуту № 46-Пд-ІЛФ-15/55-0 від 06 лютого 2015 року, предметом якого є надання на умовах оплати, визначених договором, права обмеженого користування гідротехнічними спорудами (нерухомим майном), розташованими в акваторії Іллічівського морського порту, в тому числі причалом № 1.

22. На думку суду апеляційної інстанції, зобов'язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву, як і вимога вчинити певні дії, не підлягає виконанню, так як державна реєстрація нерухомого майна, переданого в оренду згідно умов договору, проводиться державним реєстратором у реальному часі, з дослідженням умов такого договору та перевіркою належності майна, що реєструється. В даному випадку, договір про встановлення майнового сервітуту від 31 березня 2014 року, втратив чинність на момент судового розгляду справи та не був пролонгований у встановленому порядку, тому державний реєстратор позбавлений можливості перевірити наявність майна у віданні позивача згідно цього договору, а як наслідок здійснити дії щодо його державної реєстрації.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій та вважає, що висновки судів не відповідають обставинам справи. Позивач не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про віднесення прийняття рішення про державну реєстрацію речового права до виключної компетенції державного реєстратора.

24. Крім того, право Позивача не було захищено та відповідно до пп. 10.2 та 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

25. Крім того, в касаційній скарзі Позивач просить Суд скасувати ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2014 та Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 та виправити описку в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2014 року та вважати вірним абз. 3 резолютивної частини в такій редакції, а саме «Зобов'язати Державну реєстраційну службу України зареєструвати з дати реєстрації заяви, прийнятої 04.08.2014 року за реєстраційним номером 7637409, інше речове право - право користування (сервітут) на причал № 1, з реєстраційним номером 08, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, за Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (68001, м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, )».

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що відповідно до ст.19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Відповідно до п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

28. Згідно п. 28 цього ж Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

29. Згідно п. 4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

30. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

31. Питання державної реєстрації прав та їх обтяжень не є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, оскільки останній приймає лише одне з рішень щодо державної реєстрації (вчинення реєстрації, відмова в її проведенні, зупинення розгляду) відповідно до встановлених обставин, і не має права розсуду.

32. Водночас, суд враховує також, що інші обставини, які могли б бути підставами для іншого можливого рішення державного реєстратора (окрім реєстрації), судом не з'ясовувалися. Відтак, зобов'язання вчинити конкретну реєстраційну дію, про яку просить позивач, призвело б до підміни державного реєстратора судом, що не відповідає закону. Суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

33. Суд також враховує, що договір про встановлення майнового сервітуту від 31.03.2014 втратив чинність на момент судового розгляду справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для державної реєстрації речових прав за цим договором. Суд не може зобов'язувати державного реєстратора вчиняти дії, які не відповідають закону.

34. З урахуванням наведеного, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що вимога позивача зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно не підлягає до задоволення.

35. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

36. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

38. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

39. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

40. Оскільки Суд не знайшов підстав для скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року та залишення в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2014 року, Суд не вбачає підстав для внесення виправлень в абз. 3 резолютивної частини постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2014 року.

41. З цих підстав касаційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" слід залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 у справі № 815/7116/14 - залишити без змін.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 815/7116/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя М.І. Гриців

Суддя О.П. Стародуб