Справа № 288/638/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 288/638/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від "18" травня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Попільнянського підрозділу Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, про учинення певних дій та про відшкодування моральної шкоди , -

суддя в 1-й інстанції - Зайченко Є.О.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - смт. Попільня, Житомирська обл.,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовом до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Попільнянського підрозділу Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, про учинення певних дій та про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача 15.12.2017 року із запитом про надання інформації (копію якого долучив до позовної заяви) щодо розміру нарахувань та розміру фактичних виплат позивачу доплати до пенсії як дитині війни за період з 23.07.2011 року по грудень 2017 року, а також щодо невиконання судових рішень, на вказаний запит відповідач не надав відповідь, чим заподіяв позивачу моральну шкоду.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 18.05.2018 адміністративну справу №288/638/18 за позовом ОСОБА_3 до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Попільнянського підрозділу Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, про учинення певних дій та про відшкодування моральної шкоди передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду (10002, м.Житомир вул.Мала Бердичівська, 23).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до Попільнянського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, розглядаючи подану позивачем апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Передаючи справу до Житомирського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначений спір предметно не віднесено до підсудності Попільнянського районного суду Житомирської області.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким викладено в новій редакції, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України.

Вказаним Законом змінено предметну підсудність окремих категорій адміністративних справ та встановлено нові правила розмежування юрисдикції окружних адміністративних судів і місцевих загальних судів.

Згідно з п.4 ч.1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вимогами ст.20 КАС України, прямо передбачено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів. Відповідно до виключного переліку частини першої цієї статті зазначена адміністративна справа не підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним. За приписами частини другої цієї статті справа за цим позовом предметно підсудна окружному адміністративному суду.

Приписами ч.2 ст.20 КАС України, встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При дослідженні матеріалів справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову ОСОБА_3 є визнання визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього учинити певні дії відшкодувати моральну шкоду позивачу. Тобто, в силу приписів ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України ця справа не підсудна Попільнянському районному суду Житомирської області як адміністративному, а підсудна Житомирському окружному адміністративному суду.

Слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. №3477-IV, практика Європейського суду з прав людини визнається самостійним джерелом права в Україні і є обов'язковою для застосування судами України

Так, Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так у рішенні від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Враховуючи, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Як визначено у п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України, що адміністративним судом є суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Оскільки належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил предметної, інстанційної та територіальної підсудності, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про передачу справи до Житомирського окружного адміністративного суду.

Доводи апелянта, що оскаржуваною ухвалою суду порушено його право на розгляд справи за місцем проживання позивача, яке встановлено ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає помилковими, оскільки за правилами предметної підсудності адміністративна справа за позовом ОСОБА_3, який проживає в смт. Попільня Житомирської області, підлягає розгляду Житомирським окружним адміністративним судом, повноваження якого поширюються на Житомирську область, позаяк вказана стаття міститься в параграфі 3 «Територіальна юрисдикція (підсудність) Кодексу адміністративного судочинства України та встановлює альтернативну підсудність справи за вибором позивача, що стосується територіальної підсудності, а не предметної юрисдикції.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правильно визначив предметну підсудність зазначеної справи, яка підлягає розгляду Житомирським окружним адміністративним судом, вірно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від "18" травня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "20" червня 2018 р.