Справа № 339/172/18
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/172/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2018 року м. Болехів . Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ПП роти №1 батальону №1 УПП в Івано-Франківській області сержанта поліції Соловчук Олега Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

21.05.2018року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕАА№396874 від 09.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., закривши провадження в справі.

Вимоги обґрунтовує тим, що в той день приблизно о 12 год. 35 хв. в м. Івано-Франківськ проїжджав перехрестя вул. Хоткевича-Івасюка, зупинився на червоний сигнал світлофора та дочекавшись зеленого сигналу, здійснив проїзд перехрестя.

Через деякий час його зупинив відповідач та повідомив, що він ніби то проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, але жодного доказу щодо вчинення ним порушення не надав і виніс постанову, не взявши до уваги його пояснення та не опитав свідків, які були очевидцями.

Окрім того, відповідачем при винесеннні постанови порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а позивач був позбавив його можливості надати пояснення, користуватися правовою допомогою, заявляти клопотання та надати документи, які передбачені ст.33 КУпАП.

В судовому засіданні 14.06.2018 року ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Додатково пояснив, що 09.05.2018 року о 12 год .35 хв. він керував автомобілемв м.Івано-Франківську на перехресті зупинився на червоний сигнал світлофора. Дочекавшись зеленого сигналу, проїхав далі і через 2 км його зупинив працівник поліції та повідомив, що рухався позаду його автомобіля і бачив, як він проїхав на червоний сигнал світлофора. Він намагася надати пояснення та заявив клопотання про ознайомлення із відеозаписом, який підтверджує факт проїзду на червоний сигнал світлофора. Проте, відповідач повідомив, що не може надати. В його автомобілі поруч з ним на пасажирському сидінні перебував гр. ОСОБА_2 , який все бачив та намагався надати пояснення, але відповідач відмовив в такому клопотанні.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності, що не суперечать вимогам ч.3 ст.194 КАС України.

13.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив з Департаменту патрульної поліції, підписаний представником Т.В. Дробот, в якому просить в задоволені позову відмовити та проводити розгляд справи у відсутності відповідача.
У вказаному відзиві представник відповідача виклав назву правових актів, якими керується працівник поліції у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності та зазначив, що доказом винуватості позивача з врахуванням характеру вчинення ним правопорушення є безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу чи винесення постанови.
Зокрема, вказав, що так, як відповідачем було помічено транспортний засіб позивача, водій якого здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора, то він, виявивши правопорушення, правомірно виніс постанову на місці зупинки транспорного засобу на підставі фактично отриманих даних. (а.с.17-25).
Відповідач у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відтак, відповідно до вимог ч. 3 ст.205, ч.3 ст.194 КАС України неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
За таких обставин суд приходить до висновку, що справу слід слухати у відсутності суб`єкта владних повноважень на підставі наявних доказів, що відповідатиме вимогам ст.205 КАС України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_2 , повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 09.05.2018 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП, яку позивач оскаржив.
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 09.05.2018 року о 12 год. 36 хв. в м. Івано-Франківськ на вул.Івасюка, 36, керуючи транспортним засобом АТ 4007СА volkswagen golf, на перехресті вул. Хоткевича-Івасюка здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів Порушення правил , зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора .
Пунктом 8.7.3.е ПДР України передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позивач, заперечуючи факту вчинення ним правопорушення, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження його винуватості.
Так, оскаржуючи вказану постанову, вказував на те, що правопорушення не вчиняв та проїхав світлофор на зелений сигнал; був зупинений не на місці, а через деякий час, при винесенні постанови просив опитати свідків - очевидців події на підтвердження його невинуватості.
Вказані обставини підтвердив свідок ОСОБА_2 , який перебував у вказаному автомобіля в якості пасажира.
Зокрема, свідок зазначив, що 09.05.2018 року він з позивачем рухалися автомобілем та на перехресті вул.Хоткевича зупинилися на червоний сигнал світлофора, а потім продовжили рух на зелений сигнал світлофора. Через деякий час замітили, що позаду них рухався автомобіль та включив маячки з вимогою про зупинку. Підійшов працівник поліції, представився та запитав, чому проїхали на зелений сигнал світлофора та не зупинилися. Коли вони попросили показати відео, відповідач відмовився, сказав, що буде в матеріалах справи пізніше. Відмовивши отримати пояснення від нього, як очевидця, відповідач сказав, що нічого не потрібно, адже вони все бачили.
Нормою частини 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Як вбачається з доводів позовної заяви та пояснень позивача в суді, позивач стверджував, що не погоджувався з діями працівника поліції щодо винесення постанови вважаючи, що в його діях відсутня подія та склад правопорушення.
Тому суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача.
Так, за змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Однак доказів того, що позивач керуючи автомобілем, на перехресті вулиць Хоткевича-Івасюка проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів в автоматичному режимі, відповідачем до матеріалів справи не долучено.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з"ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.
Відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування доводів позивача та будь - яких інших доказів на підтвердження протиправності та умислу на вчинення ОСОБА_1 дій, які кваліфікуються як адміністративне правопорушення згідно ч.2 ст. 122 КУпАП.
Відтак, з огляду на надані позивачем докази ( поясненя свідка), твердження відповідача, що позивач, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора є припущенням, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог Правил дорожнього руху.
При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на ту обставину, що специфічним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є факт безпосереднього спостереження інспектором поліції вчинення такого правопорушення, оскільки така позиція сторони відповідача не відповідає наведеним вище правовим положенням.
На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів визначених ст.251 КпАП України не може доводити вину особи у вчиненому адміністративному правопорушенні, в тому числі і тому, у вчиненні якого визнано винним позивача.
А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного , керуючись ст.2, 5, 9, 241-246, 286 КАС України суд,-
ухвалив:
Позов задоволити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА№396874 від 09.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 425 ( чотириста двадцять п`ять) гривень за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :
Позивач : ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач : поліцейський ПП роти №1 батальону №1 УПП в Івано-Франківській області сержанта поліції Соловчук Олег Юрійович.

Суддя О.С. Головенко