Справа № 825/2054/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

21 червня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2054/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Якуш І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування пункту 7 наказу,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2018 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі ГУНП в Чернігівській області, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності командира РПСПОП Чернігів ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_1 та скасувати пункту 7 наказу відповідача від 04.10.2017 № 1837 про притягнення до дисциплінарної відповідальності командира РПСПОП Чернігів ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_1, попередивши про неповну посадову відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності попередивши про неповну посадову відповідальність на підставі п. 7 наказу начальника ГУНП в Чернігівській області від 04.10.2017 № 1837, оскільки позивачем не порушено вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV. Зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме зясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи. Такими обставинами є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного звязку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Вважає оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, як наслідок наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

18.05.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

06.06.2018 ГУНП в Чернігівській області подано клопотання про розгляд справи з викликом сторін та надано відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати, як наслідок оскаржуваний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає (а.с.35-39).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 клопотання ГУНП в Чернігівській області задоволено, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Позивачем 08.06.2018 подано відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити його позовні вимоги та зазначає, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, та з грубим порушенням норм матеріального права, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом першим частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.09.2017 до чергової частини ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення з чергової частини НПУ з приводу надходження до них інформації з Приморського відділення поліції Центрального відділу ГУНП в Донецькій області щодо втрати поліцейським роти патрульної служби поліції особливого призначення (далі - РПСПОП) «Чернігів» ОСОБА_2 табельної вогнепальної зброї (а.с.40). Даний поліцейський являвся підлеглим командира РПСПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_1.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 16.09.2017 № 1523 за даним фактом призначено службове розслідування (а.с.41).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до розпорядження Голови Національної поліції України від 25.07.2017 № 6618, наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 28.07.2017 № 195 о/с «Про відрядження поліцейських ГУНП в Чернігівській області» з 28.07.2017 у підпорядкування першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей), до районів проведення антитерористичної операції, терміном на 60 діб відряджено 26 поліцейських РПСПОГІ «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області, зокрема: старшого сержанта поліції ОСОБА_2, лейтенанта поліції ОСОБА_3, старшого сержанта поліції ОСОБА_4, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та сержанта поліції ОСОБА_6, які 14.09.2017 близько 00 год. 05 хв. перебуваючи біля приміщення розважального закладу «ОБА-НА», розташованого у м. Маріуполь, Приморський бульвар, 27, у цивільному одязі, вчинили надзвичайну подію, а саме: біля входу у зазначений розважальний заклад, старшим сержантом поліції ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного спяніння спровокована конфліктна ситуація з мешканцями м. Маріуполя громадянами ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у ході якої ОСОБА_2 оголив вогнепальну зброю та почав погрожувати учасникам конфлікту її застосуванням.

У подальшому до зазначеного конфлікту приєднались старший лейтенант поліції ОСОБА_5, лейтенант поліції ОСОБА_3, старший сержант поліції ОСОБА_4 та сержант поліції ОСОБА_6, які відпочивали разом із ОСОБА_2, при цьому останні продовжували провокувати конфліктну ситуацію та не вживали жодних заходів щодо припинення правопорушення та вилучення у ОСОБА_2 вогнепальної зброї. Вказаний конфлікт відбувався у громадському місці, тривав близько 30 хвилин, супроводжувався нецензурною лайкою, взаємними образами, голосним криком, штовханиною та обоюдним нанесенням ударів.

Висновком службового розслідування від 02.10.2017 (а.с.43-53) прийнято рішення, що 14.09.2017 поліцейські РПСПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області, командиром якої був позивач, а саме: старший сержант поліції ОСОБА_2, лейтенант поліції ОСОБА_3, старший сержант поліції ОСОБА_4, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та сержант поліції ОСОБА_6 грубо порушили вимоги статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом Міністерством внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, також старший сержант поліції ОСОБА_2 грубо порушив вимоги наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 17.02.2016 за № 250/28380 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю».

Враховуючи вищенаведене 04.10.2017 прийнято наказ № 1837 відповідно до п. 7 якого, за порушення службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 8 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, в частині неналежного виконання службових обовязків, неналежної організації службової діяльності щодо дотримання підлеглими діючого законодавства, неналежного контролю за станом службової дисципліни у підрозділі, що призвело до надзвичайної події з підпорядкованим особовим складом, командира РПСПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_1 попередити про неповну посадову відповідність (а.с.54-56).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580).

Частиною першою статті 1 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про Національну поліцію, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ст. 59 Закону України Про Національну поліцію, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_3 поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про Національну поліцію, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтею 1 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ (далі Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема, забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності, дотриманням законності і статутного порядку, належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно з ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, а отже, невиконання чи неналежне виконання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Тобто, умовою, що сприяла вчиненню дисциплінарних проступків старшим сержантом поліції ОСОБА_2, лейтенантом поліції ОСОБА_3, старшим сержантом поліції ОСОБА_4, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та сержантом поліції ОСОБА_6 стала відсутність належного контролю за підпорядкованим особовим складом та слабка профілактична робота з попередження можливих порушень службової дисципліни серед підпорядкованого особового складу, керівництва роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області, у тому числі підполковника поліції ОСОБА_1

Статтею 8 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобовязаний розвивати і підтримувати у підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обовязків, честь і гідність.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися: тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року (далі Інструкція № 230), підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до ч. 6 п. 1.2 Інструкції № 230, про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, утрати або викрадення табельної, нагородної, добровільно зданої або вилученої зброї або боєприпасів (пп. 2.2.12 п. 2.2 Розділу ІІ Інструкції).

Згідно з п. 2.5, п. 2.6 Розділу ІІ Інструкції, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Пунктом 3.1 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

Пунктами 5.1 - 5.3 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Тобто, відповідачем були дотримані вимоги частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме службове розслідування, результатом якого стало прийняття оскаржуваного наказу проведено у порядку та з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-ІV від 22.02.2006 дію якого поширено на поліцейських Законом України 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та правомірність прийняття оскаржуваного наказу, відповідно до якого підполковника поліції ОСОБА_1 попередили про неповну посадову відповідність.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 168, 227-229, 241,243,244-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14013) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (прос. Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, ) про визнання дій протиправними та скасування пункту 7 наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.М. Тихоненко

Повний текст рішення суду складено 23.06.2018.