Справа № 487/10611/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ

справа №487/10611/13-а

адміністративне провадження №К/9901/6208/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 1 вересня 2015 року (головуючий суддя Нікітін Д.Г.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року (головуючий суддя Градовський Ю.М., судді: Кравченко К.В., Турецька І.О.) за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 квітня 2014 року у справі №487/10611/13-а за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (далі по тексту - Інспекція) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 квітня 2014 року позов задоволено. Постанову першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про накладення на ОСОБА_2 за частиною 1 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення штрафу в розмірі 850,00 грн. від 5 листопада 2013 року №732 - скасовано.

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вказаної постанови суду у справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 9 грудня 2014 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду було відмовлено.

25 червня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 1 квітня 2014 року.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 1 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року, у задоволенні заяви було відмовлено.

Судові рішення вмотивовані тим, що заявник не є стороною по справі або особою, яка брала участь у справі, у зв'язку з чим у нього не має підстав для звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Не погодившись з судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків судів, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та прийняти нове судове рішення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду від 1 квітня 2014 року є остаточною та оскарженню не підлягає, а тому вона може бути переглянута за нововиявленими обставинами, оскільки суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, заявник вважає, що будівництво господарського блоку виконано в період з 12 травня 2012 року по 22 жовтня 2013 року, коли вже діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 34 котрого передбачала обов'язком ОСОБА_2 як замовника отримати дозвільні документи. Отже, ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилання суду на те, що ОСОБА_1 не є стороною у справі або особою, щодо якої суд вирішив питання про права та обов'язки, є помилковим, оскільки у справі №2-а/487/109/14 суд своєю ухвалою залучив його до участі в якості третьої особи у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, також ОСОБА_1 було залучено третьою особою і в інших справах, де позивачем був ОСОБА_2, а відповідачем - Інспекція.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції діючій на час звернення заявника до суду із заявою про перегляд), особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в інших справах його було залучено до участі у справі в якості третьої особи не впливає на правильність застосування судами вказаної норми у даній справі. Матеріалами справи підтверджено, що розгляд і вирішення справи по суті спору відбулось без участі ОСОБА_1 Тобто в межах розгляду цієї справи №487/10611/13-а питання про права та обв'язки ОСОБА_1 не вирішувалось.

Отже, суди попередніх інстанції правильно виходили з того, що ОСОБА_1 не приймав участі у справі, а також, що він не є особою, відносно якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, у зв'язку з чим дійшли правильного висновку, відмовивши у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Крім того, вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладено в частині другій статті 245 КАС України (в редакції діючій на час постановлення оскаржених ухвал судів):

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

За своїм змістом, підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, встановлена пунктом 1 частини другої наведеної статті, є найширшою. Вона охоплює й усі наступні підстави, які, по суті, частково конкретизують її. "Істотність" обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. При цьому, за змістом п.1 ч.2 ст.245 КАС України, така істотна обставина обов'язково повинна була існувати на час розгляду справи.

Таким чином, доводи, вказані заявником у заяві про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами не є істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою або сторонам у справі, на час розгляду справи. Фактично ж доводи, викладені у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами свідчать про незгоду з рішенням суду.

Та обставина, що згідно діючого на той час законодавства (ст.171-2 КАС України), рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає, не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 1 вересня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду