Справа № 592/3978/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 592/3978/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2018, суддя Хитров Б.В., м. Суми, по справі № 592/3978/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону УПП м. Суми ОСОБА_2

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №1 батальйону УПП в Сумській області лейтенанта ОСОБА_2 (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-скасувати постанову серії ВР №017642 від 10.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.;

-закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2018 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ВР №017642 від 10.04.2018 року позивач 10.04.2018 р. о 11:20 год. в м. Суми по вул. Засумська, 2, здійснив зупинку ближче 10 м. до перехрестя, чим порушив п. 15.9 «ґ» ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП та на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ВР №017642 від 10.04.2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. 15.9 «ґ» ПДР України, а саме за те, що позивач на транспортному засобі «Опель Вектра», н.з. ВМ0321ВЕ здійснив зупинку в м. Суми по вул. Засумська, 2 ближче 10 м. до перехрестя, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно пункту 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З аналізу наведених приписів слідує, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна мати відомості, зокрема, про місце вчинення адміністративного правопорушення, про докази, якими керувався субєкт владних повноважень при прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності та якими підтверджується факт вчинення такою особою адміністративного правопорушення, в тому числі відомості про технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач керувався відеозаписом правопорушення.

В копії постанови серія ВР №017642 від 10.04.2018, винесеної відповідачем, зазначено, що до постанови додається відеозапис.

Проте, колегією суддів з долученого до постанови відеозапису встановлено, що такий відеозапис не містить повного зображення місця зупинки транспортного засобу позивача, оскільки на ньому не зафіксовано повне зображення місця перехрещення доріг вулиць де зупинився позивач, а отже такий відеозапис не доводить, що місце зупинки позивача розташоване біля перехрестя та що позивач здійснив зупинку ближче 10 м. до перехрестя.

Згідно пункту 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що місце зупинки автомобіля за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 2 в розумінні пунктів 1.10 та 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України не вважається перехрестям.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи, що долучений до постанови відеозапис не містить повного зображення місця вчинення правопорушення, то колегія суддів приходить до висновку, що вказаний відеозапис не дає змоги дійти висновку про зупинення транспортного засобу позивача біля перехрестя доріг, а тому не є достатнім доказом вини позивача у порушенні пункту 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів зазначає, що постанова, оскаржувана позивачем, не містить відомостей про місце вчинення правопорушення, оскільки у ній зазначено лише адресу місця знаходження будинку, біля якого здійснив зупинку позивач, без зазначення на перехресті доріг яких вулиць відбулася така зупинка, також така постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а отже постанова серії ВР №017642 від 10.04.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн не відповідає приписам ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Крім того, оскаржувана постанова не містить будь-яких інших доказів, ніж посилання на відеозапис, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху.

Враховуючи недоведеність відповідачем порушення позивачем пункту 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України та невідповідність оскаржуваної постанови приписам ч. 3 ст. 283 КУпАП колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії ВР №017642 від 10.04.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КУпАП України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови серії ВР №017642 від 10.04.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн, то за приписами ч.3 ст.286 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2018 року по справі № 592/3978/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР №017642 від 10.04.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5