Справа № 638/18166/17
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/18166/17

Провадження № 6-а/638/29/18

20.06.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Подус Г.С.

за участю секретаря Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_2 який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

03.04.2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просить призначити судове засідання щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року по справі №638/18166/17.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив вважати звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року по справі №638/18166/17 не поданим; накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_3 як керівника субєкта владних повноважень за неподання звіту про виконання рішення штраф у розмірі 35240 грн. шляхом стягнення з нього на користь ОСОБА_1 та Державного бюджету України по 17620 грн., а також встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання звіту про виконання постанови протягом десяти з дня набрання ухвалою законної сили, про що подав відповідне клопотання.

В судовому засіданні представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_4 наголосила, що звіт про виконання рішення до суду був поданий та ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, а виплату різниці пенсії, яка склала 159 361,80 грн., з урахуванням раніше виплачених сум, буде здійснено в порядку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Суд, дослідивши доводи учасників процесу, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року адміністративний позов представника позивача ОСОБА_2 який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії задоволено; визнано бездіяльність (дії) головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області яка полягає у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. з грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських з урахуванням довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 10.10.2017 року№ 100/35085- протиправними; зобовязано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2016 р. з грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських в розмірах з урахуванням довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 10.10.2017 р. № 100/35085-, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 01.01.2016 р. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 Ієронімівниа (РНОКПП НОМЕР_1), витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання постанови законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбаченого частиною 1 статті 267 КАС України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 р. по справі №638/18166/17 повернуто скаржнику.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року набрало законної сили 16.04.2018 року.

Строк подачі звіту ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року сплинув 02.05.2018 року.

26.04.2018 року із Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов лист із найменуванням «про виконання рішення суду» від 02.05.2018 року №11350-14/20, згідно якого повідомлено, що на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року по справі №638/18166/17, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року. Виплату різниці пенсії, яка склала 8550,36 грн., з урахуванням раніше виплачених сум, буде здійснено в порядку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Так, у своїх рішеннях від 29.06.2004 року по справі «Войтенко проти України», від 20.07.2004 року в справі «Шмалько проти України», від 27.07.2004 року у справі «Ромашов проти України», від 09.11.2004 року у справі «Бакай та інші проти України», від 11.01.2005 року у справі «Дубенко проти України», від 22.02.2005 року у справі «Шаренок проти України», від 05.04.2005 року у справі «Вараниця проти України», від 19.04.2005 року у справах «Піряник проти України», «Долгов проти України», «Щербанов проти України», від 03.05.2005 року у справі «Василенков проти України», від 07.06.2005 року у справі «Фукльов проти України», від 21.06.2005 року у справі «Булинко проти України», від 13.09.2005 року у справі «Лютих проти України», від 06.09.2007 року у справах «Шамрай проти України», «Лозинський та інші проти України» Європейський Суд з прав людини відзначив, що право на суд, закріплене в частині 1 статті 6 Конвенції, було б лише ілюзією, якщо б держави допускали такий стан речей, коли рішення національних судів залишалися б невиконаними. З посиланням на свою попередню прецедентну практику, сформульовану в його попередніх аналогічних справах, Європейський Суд зазначив, що тлумачення частини 1 статті 6 Конвенції винятково як такої, що стосується доступу до суду та процедури розгляду справи у суді, було б несумісним із принципом верховенства права, який держави-учасниці зобовязались дотримувати, ратифікуючи Конвенцію. Зважаючи на це, виконання рішення будь-якого суду повинно розглядатись у світлі вимог статті 6 Конвенції як складова частина «процесу у справі» (trial).

Таким чином Європейський Суд дійшов висновку, що неспроможність держави вжити належних заходів для виконання рішення суду впродовж строку, визначеного національним законодавством, означає позбавлення частини 1 статті 6 Конвенції її корисного значення.

У звязку з цим, Європейський Суд з прав людини зазначив, що затримання виконання судового рішення може бути виправданим лише за виняткових обставин. Проте, в будь-якому разі, таке затримання не може бути настільки довгим, аби була знищена сама сутність того права, яке захищається частиною 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, Європейський Суд майже в кожному своєму рішенні проти України стосовно надто тривалого виконання судових рішень національних судів вказував, що неможливість особи домогтися виконання судового рішення на свою користь становить втручання в право цієї особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Тобто, аналіз рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, стаття 382 КАС України передбачає судовий контроль та відповідальність як за неподання звіту, так і у разі його подання, але неналежного виконання судового рішення, що встановлюється судом за результатами розгляду поданого звіту. Такий контроль здійснюється судом у разі зобовязання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Як вбачається із правового змісту статті 382 КАС України, зазначена норма є диспозитивною для суду в частині встановлення відповідних наслідків відповідальності у випадку неналежного виконання субєктом владних повноважень судового рішення, що знайшло своє відображення у звіті про виконання постанови суду.

За змістом процесуальної норми, варіанти застосування правових наслідків можуть бути різними, як встановлення нового строку на подання звіту, накладання штрафу кожного по окремості застосування, так і можливе застосування їх у сукупності.

Враховуючи встановлені у справі обставини, дослідивши звіт відповідача та додану до нього довідку про перерахунок пенсії (пенсійна справа №-МВС), судом виявлено, що дійсно пенсія позивачу ОСОБА_1 перерахована з 01 січня 2016 року, проте різниця пенсії не виплачена у звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та очікуванням субєктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на виділення для виконання судового рішення коштів.

За таких підстав, оскільки звіт подано відповідачем у встановлені судом строки, про що свідчить дата листа за вих. №11350-14/20, яким скеровано до суду звіт про виконання рішення 26.04.2018 року, проте він не свідчить про належність виконання судового рішення, у задоволенні заяви про накладення штрафу слід відмовити, оскільки, в даному випадку, на переконання суду, застосування штрафу є передчасним, а належним засобом для судового контролю, слід обмежитись встановленням відповідачу нового строку подання звіту.

Керуючись ст. ст. 382 КАС України, суд, -

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2018 року за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_2 який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Встановити новий строк Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області для подання звіту - у десятиденний термін з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Дзержинського районного суду м. Харкова звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі №638/18166/17.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.06.2018 року.

Головуючий: