Справа № 310/8573/17 (2-а/310/312/17)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2018 року справа № 310/8573/17 2-а/310/83/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у справі № 310/8573/17 (2-а/310/83/18) (прийнято у відкритому судовому засіданні 20.03.2018р., суддя Полянчук Б.І.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі - відповідач) щодо припинення надання пільг у розмірі 50-відсоткової знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, палива та електроенергії з 01 липня 2015 року протиправними

- зобовязати відповідача поновити пільги та провести їх перерахунок, починаючи з 01 липня 2015 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на не повне зясування всіх обставин у справі, порушення матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав письмові заперечення, в яких вказав, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення законним і обґрунтованим, а тому просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС та отримує пенсію за вислугу років.

Відповідно до Закону України «Про міліцію» позивач користувався пільгами, а саме: 50-відсотковою знижкою по сплаті за користування житлом, комунальні послуги та паливо.

18.10.2012 року позивача було включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с.12).

Із листа УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради вбачається, що позивач не подав в управління необхідних документів для підтвердження права на пільги, а тому був повідомлений, що з 01.07.2015 року дію пільг на житлово-комунальні послуги, паливо, скраплений газ, телефон, установлення телефонів припинено з причини: «Недостатньо даних для розрахунку доходу». Для визначення права на пільги та для проведення розрахунку сукупного доходу позивача запрошено до управління з необхідними документами (а.с. 11).

Заявою від 17.08.2017 року позивач звернувся до начальника УПСЗН виконкому БМР Запорізької області про поновлення пільг за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.15), але листом від 01.09.2017 року йому повідомили про те, що пільги на оплату житлово-комунальних послуг колишнім поліцейським діючим законодавством не передбачено (а.с. 14).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону України «Про міліцію», який втратив чинність 07 листопада 2015 року, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року в статтю 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про міліцію» частину сьому статті 22 викладено у наступній редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

4 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №389 (набрала чинності 1 липня 2015 року), якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку його дія поширюється, зокрема, на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію» (у тому числі звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року №36 до пункту 2 зазначеного Порядку було внесено зміни та виключено слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні).

З 7 листопада 2015 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», внаслідок чого особи, які користувалися пільгами згідно із Законом України «Про міліцію», з 7 листопада 2015 року втратили право на пільги.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції Закону від 23 грудня 2015 року №900-VIII)) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Оскільки, пільги на оплату житлово-комунальних послуг в Законі України «Про Національну поліцію» не передбачені, відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію», у зв'язку з чим дії відповідача щодо припинення застосування пільг на житлово-комунальні послуги є правомірними.

Крім того, Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни в Закон України «Про міліцію», стосовно пільг неконституційним не визнавався.

Колегія суддів зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у справі № 310/8573/17 (2-а/310/83/18) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак