Справа № 826/5158/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5158/17 Головуючий у І інстанції - Смолій І.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Ісаєнка Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом (з урахуванням уточненого позову) до Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління ДФС у Харківській області, у якому просило:

визнати протиправною відмову Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області у прийнятті рішень про надання розстрочення за заявою Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Краснокутського відділення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року з:

1) рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 33 299 494,16 грн., строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

2) рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 2 889 914,64 грн. строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України у неприйнятті рішення про розстрочення грошових зобов'язань чи відмови у наданні розстрочення у строк, передбачений законодавством України за заявою Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Краснокутського відділення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року з:

1) рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 33 299 494,16 грн., строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

2) рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 2 889 914,64 грн. строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти рішення про надання розстрочення за заявою Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Краснокутського відділення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року з:

1) рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 33 299 494,16 грн. строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

2) рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 2 889 914,64 грн., строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що має місце протиправна бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у нездійсненні контролю за проведенням роботи з розстрочення грошових зобов'язань, не прийнятті рішення про розстрочення грошових зобов'язань чи відмови у наданні розстрочення у строк, передбачений законодавством України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сплата грошових зобов'язань не є підставою для відмови у розстроченні грошових зобов'язань та не укладенні договору про розстрочення грошового зобов'язання.

26 квітня 2018 року надійшов відзив на апеляційну скаргу Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, у якому зазначається, що ще до спливу строку для розгляду питання про можливість надання розстрочення, позивачем було сплачено всю суму грошових зобов'язань. Крім того, зазначається, що надання розстрочення грошових зобов'язань платникам податків є правом, а не обов'язком контролюючого органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19.10.2016 року позивач на підставі ст. 100 Податкового кодексу України та п. 3.1 Порядку розстрочення (відстрочення) платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №574 від 10.10.2013 року, п. 2 розділу 1 переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1235 звернувся до Краснокутського відділення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області із заявою про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 33299494,16 грн. строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 2889914,64 грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами.

Крім того, позивач листом від 19.10.2016 року на адресу Головного управління ДФС у Харківській області та листом від 19.10.2016 року на адресу Державної фіскальної служби України повідомив про необхідність отримання розстрочення наведених вище грошових зобов'язань.

Слобожанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області листом 11.11.2016 року повідомлено позивача, що прийняття рішення про розстрочення грошових зобов'язань, які є погашеними, не відповідає нормам чинного законодавства.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що, у зв'язку зі сплатою всіх сум грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами позивачу правомірно відмовлено в розстроченні сплати грошового зобов'язання. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що податкові органи мають право надавати розстрочення грошових зобов'язань, оскільки вказане розстрочення надається за наявності усіх підстав, передбачених законодавством, тобто, вказане є правом, а не обов'язком контролюючого органу.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 100.1 статті 100 ПК України передбачена можливість перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 100.2 статті 100 ПК України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

В пункті 100.8 статті 100 ПК України закріплено, що рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку:

стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником контролюючого органу (його заступником);

стосовно місцевих податків і зборів - керівником органу державної податкової служби (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.

Пунктом 100.13 статті 100 ПК України передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом державної податкової служби або спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи в межах їх повноважень.

На реалізацію наведеної норми Податкового кодексу України Міністерством доходів і зборів України 10 жовтня 2013 року видано наказ № 574 «Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1853/24385 (далі - Порядок № 574).

В пункті 1.4 названого Порядку закріплено, що визначення сум грошових зобов'язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС), що ведеться органами державної податкової служби.

Пунктом 1.9 Порядку № 574 передбачено, що строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом державної податкової служби рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу.

Відповідно до пункту 3.5 розділу III Порядку № 574 не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття або отримання рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) орган державної податкової служби за місцем обліку платника податків (або за місцем обліку його грошового зобов'язання (податкового боргу)) укладає з цим платником договір про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу).

Строк дії договору починається з/дати його підписання.

Також пунктом 3.8 Порядку № 574 закріплено, що якщо договір про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) укладається пізніше дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), то таке рішення є підставою для ненарахування:

- пені, нарахованої за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання, сума якого підлягає розстроченню (відстроченню), за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору;

- штрафу, нарахованого за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків, за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 574 на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що розстрочення грошового зобов'язання за суттю є договором, який укладається між податковим органом та платником податків з метою своєчасної сплати податків до бюджетів.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні із заявою про розстрочення грошових зобов'язань, позивач надав податковому органу усі необхідні документи: копії форми 1 Баланс на 1 півріччя, копія форми 2 Звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2016 року та аналіз фінансового стану підприємства.

При цьому, відповідно до пункту 3.2 Порядку № 574 за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви:

приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2);

відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов'язкових вимог, визначених цим Порядком.

Тобто, підставою для відмови в розстроченні є підстави, наведені у пункті 3.1 Порядку № 574, зокрема, для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

аналізу фінансового стану;

графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року N 1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку № 574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком:

Міністерство доходів і зборів України - без обмежень суми;

головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників - на суму не більше 3 млн гривень;

державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції - на суму не більше 300 тис. гривень.

Згідно пункту 3.2. Порядку № 574 у разі якщо рішення про розстрочення (відстрочення) приймається органом доходів і зборів вищого рівня, орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків або за місцем обліку його грошових зобов'язань (податкового боргу) протягом 10 календарних днів розглядає заяву платника, здійснює аналіз його фінансового стану та формує відповідний висновок про можливість надання розстрочення (відстрочення), який разом з копіями документів, доданих платником до заяви, надсилає на адресу органу доходів і зборів вищого рівня.

У такому самому порядку здійснюється розгляд заяви платника податків у випадку, якщо рішення приймається Міністерством доходів і зборів України. При цьому Міністерством доходів і зборів України рішення приймається протягом 10 календарних днів.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що у випадку позивача, вирішення питання про розмір суми, яка підлягала до розстрочення, мало здійснюватися Міністерством доходів і зборів України. Тому Слобожанською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області допущена протиправна бездіяльність в частині відмови у наданні висновку та не направленні такого висновку про розстрочення грошового зобов'язання до Міністерства доходів і зборів України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження суду першої інстанції про те, що розгляд питання про розстрочення грошового зобов'язання є правом, а не обов'язком податкового органу, оскільки таке розстрочення є правом податкового органу, яке він зобов'язаний використовувати відповідно до закону, а підстави для відмови в такому розстроченні чітко прописані в законі.

За викладених обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позову в частині визнання протиправними дій Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області щодо не направлення висновку про розстрочення грошового зобов'язання до Міністерства доходів і зборів України.

Колегія суддів також дійшла висновку про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України прийняти рішення про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року, оскільки Державна фіскальна служба України не приймала будь-яких рішень з приводу надання або ненадання рішення про розстрочення, а Слобожанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області висновок з приводу такого розстрочення до Державної фіскальної служби України не направляла. Тому позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Зі змісту ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року - скасувати, ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області у не формуванні висновку про можливість надання розстрочення за заявою ПАТ «Укргазвидобування» поданої до Краснокутського відділення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (супровідний лист №42-011-7975 від 19.10.2016 року) про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року з;

1) рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 33 299 494,16 грн., строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

2) рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 2 889 914,64 грн. строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку.

Зобов'язати Слобожанську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області сформувати та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок про можливість надання розстрочення за заявою ПАТ «Укргазвидобування», поданої до Краснокутського відділення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (супровідний лист №42-011-7975 від 19.10.2016 року) про розстрочення грошових зобов'язань за вересень 2016 року з:

1) рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 33 299 494,16 грн., строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку;

2) рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 2 889 914,64 грн. строк якої ще не настав, на строк 2 місяці з періодами сплати щомісячно відповідно графіку.

В іншій частині адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 19.06.2018 року.