Справа № 591/1303/18
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1303/18
Провадження № 2-а/591/277/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Сидоренко А.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 14 березня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 07 березня 2018 року інспектором 1 роти УПП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього винесено постанову серії №ВР №213039 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.2 КУпАП. Відповідно до змісту постанови він керував транспортним засобом поза населеним пунктом не увімкнувши фари ближнього світла чи денні ходові, чим ніби то порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню оскільки інспектор поліції зупинив його 07 березня 2018 року о 10 год.10 хв. в с. Боромля Сумської області Тростянецького району, та без жодних пояснень попрохав його надати для перевірки документи щодо права користування транспортним засобом. Ознайомившись з документами, інспектор повідомив, що він порушив ПДР, а саме рухався без увімкнених фар. На що позивач відповів, що фари у його транспортному засобі були увімкнені, оскільки вмикаються вони автоматично. Коли він поцікавився, чи буде інспектор щось писати, маючи на увазі протокол про адміністративне правопорушення, останній відповів, що нічого писати не буде, та без жодних пояснень відійшов до патрульного автомобіля. Повернувшись, повідомив, що відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР №213039. Інспектор поліції запропонував сплатити штраф на місці, більше того не надавав дану постанову йому для ознайомлення. Після того, як він відмовився сплачувати кошти, інспектор сказав йому, що він має поставити підпис під постановою, щоб отримати її копію. На його прохання віддати копію постанови відразу, інспектор поліції почав висловлюватися нецензурною лайкою та образливими словами. Більше того інспектор поліції сказав йому, що якщо він буде й надалі наполягати на своїй правоті, та не буде з ним погоджуватися то його пояснення, які він написав, можуть дуже легко зникнути. Так, позивач зрозумів, що відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого його притягують до адміністративної відповідальності, як повідомив його інспектор за ст. 122 ч.2 КУпАП та винесено відповідне попередження.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проте згідно підпункту г пункту 9.1 ПДР увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частиною першою і другою статті 129, ст. 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це відповідач не мав притягувати його до відповідальності саме за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Також позивач зазначає про те, що коли він почав заявляти інспектору поліції свої права як особа, що притягується до адміністративної відповідальності, то наголосив на порушенні відносно нього норм статті 245 КУпАП. Зазначає, що уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративні відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, у порушення викладених вище норм чинного законодавства України, інспектором поліції не проведено жодного дослідження доказів та обставин скоєння ним правопорушення. Більше того, його, навіть, не поінформовано про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Також позивач вказує на те, що інспектор поліції не надав йому можливості скористуватися правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП у повному обсязі, а саме правом користуватися послугами адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за Законом мас право надання правової допомоги. Про необхідність правової допомоги адвоката ним особисто було заявлено інспекторові. Не зважаючи на відсутність будь-яких законних підстав для відмови у задоволенні його клопотання, інспектор відповів йому, що винесена ним постанова не підлягає оскарженню, а адвокат може бути залучений лише у судовому засіданні. Такими діями відповідача додатково порушено його права, передбачені ст. 59 Конституції України право на правову допомогу.

Позивач зазначає, що в порушення вимог ст.ст.278, 279 КУпАП, відповідач без жодних обвинувачень та попередження про розгляд справи одразу виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Надалі були проігноровані усі його заявлені законні клопотання, у тому числі про необхідність правової допомоги адвоката; не були досліджені докази; не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а точніше - інші особи, які б могли бути свідками вчинення ним правопорушення, були взагалі відсутні. Про викладене позивач у письмовому вигляді зазначив на другому примірнику постанови, яка залишилася у патрульного.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати протиправними дії відповідача щодо порядку підготовки та розгляду 07 березня 2018 року справи про адміністративне правопорушення відносно нього; скасувати незаконну постанову серії ВР №213039 та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно нього.

Ухвалою Зарічного райсуду м. Суми від 23 березня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу запропоновано в строк не більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. 17 травня 2018 року позивач надав уточнену позовну заяву на виконання ухвали суду від 23 березня 2018 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2018 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу разом з інформацією про процесуальні права.

31 травня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від інспектора роти №1 батальйону УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, згідно якого він вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначає, що 07 березня 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 10.10 год. 07 березня 2018 року на автодорозі Суми-Полтава, нарядом було виявлено автомобіль Хюндай Сантафе, номерний знак НОМЕР_1, водій якого рухався на транспортному засобі поза населеним пунктом, у якого не було увімкнене ближнє світло фар чи денні ходові вогні, чим порушив вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху.

Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Він пояснив позивачу, що він порушив вимоги п. 9.8 ПДР, а саме: поза населеним пунктом не було увімкнене ближнє світло фар чи денні ходові вогні, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що ним було пояснено позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. 07 березня 2018 року, розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи він виніс постанову ВР № 213039 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним було враховано відеозапис правопорушення. Він оголосив постанову та вручив її копію позивачу.

Відповідач зазначає, що Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху встановлено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

а) у колоні;

б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8 Знак 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" назустріч загальному потоку транспортних засобів;

в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) на транспортному засобі, що буксирує;

д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів, та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Зазначає, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому просить залишити без змін оскаржувану постанову, а позовну заяву без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 07 березня 2018 року, винесеною інспектором роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_3, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 07 березня 2018 року о 10 год. 10 хв. на а/ш Суми-Полтава, водій, керував транспортним засобом поза населеним пунктом при цьому не були увімкнені фари ближнього світла фар чи денні ходові вогні, чим порушив п.9.8 ПДР України (а.с.6).

Згідно п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

а) у колоні;

б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком назустріч загальному потоку транспортних засобів;

в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) на транспортному засобі, що буксирує;

д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

За ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається, що відеозапис не відображає подію правопорушення, вчинення якого інкримінується позивачу.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем правопорушення відповідачем не надано, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача з приводу того, що правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, він не вчиняв.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки доказів на підтвердження того, що позивач керував транспортним засобом поза населеним пунктом у якого не було увімкнене ближнє світло фар чи денні ходові вогні, відповідачем суду не надано, наявні підстави для висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З зазначеного вбачається, що після розяснення вимог ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, позивач пояснення не надавав, докази, які фіксують факт вчиненого правопорушення, відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності досліджено не було. Отже фактично працівник поліції заздалегідь прийняв рішення про притягнення до відповідальності і не мав на меті враховувати будь-які клопотання чи пояснення позивача.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2,9, 77, 241-246, 257-262, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) задовольнити.

Скасувати постанову, винесену інспектором роти № роти №1 УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження: 40009, м. Суми вул. Білопільське шосе, 18/1) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 213039 від 07 березня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко