Справа № 826/9401/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

20 червня 2018 року м. Київ № 826/9401/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., розглянувши заяву Приватного підприємства «Пам'ять і Слава» про забезпечення позову в справі за позовом Приватного підприємства «Пам'ять і Слава» до Антимонопольного комітету України, третя особа - Міністерство оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Пам'ять і Слава» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України, третя особа - Міністерство оборони України, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 07.06.2018 № 5461-р/пк-пз;

- зобов'язати Антимонопольний комітет України повторно розглянути скаргу щодо порушення законодавства та встановлення замовником дискримінаційних вимог у документації конкурсних торгів від 23.05.2018 № 20 (номер скарги, присвоєний в електронній системі закупівель під час її подання UA- 2018-05-17-000863-а.а2), та прийняти за результатами її розгляду вмотивоване рішення по суті порушених у скарзі питань і з урахуванням норм законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.09.2018 о 14-15.

Разом з позовною заявою від Приватного підприємства «Пам'ять і Слава» надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- зупинити дію оскаржуваного рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 07.06.2018 № 5461-р/пк-пз;

- заборонити Міністерству оборони України відхиляти цінові пропозиції учасників, визначати учасника переговорів і публікувати повідомлення про намір укласти договір за закупівлею послуги із пошуку, ексгумації та транспортування (вивезення) тіл (останків) загиблих військовослужбовців Збройних Сил України по території України (Інформація про закупівлю ID: acl6f86b54b346b689a5a43cc7eeda26, Ідентифікатор закупівлі: UA-2018-05-17- 000863-а) до вирішення справи по суті і набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Приватне підприємство «Пам'ять і Слава» посилається на те, що невжиття забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду по суті та значно ускладнить поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки, на думку позивача, у разі відхилення пропозиції позивача і укладання договору з іншим учасником, ПП «Пам'ять і Слава» зможе лише стягнути з відповідача упущену вигоду.

Також, позивачем наголошено на тому, що ознаки неправомірності оскаржуваного рішення є очевидними, оскільки Постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель в оскаржуваному рішенні проігнорувала вимоги законодавства про працю, не врахувала інші вимоги законодавства та фактичні обставини, а частину вимог, наведених у скарзі не розглянула по суті, і як наслідок, прийняла протиправне рішення.

Суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зауважити, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Варто зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача, може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

У випадку забезпечення позову суд фактично до розгляду справи поставить під сумнів рішення суб'єкта владних повноважень, не маючи достатніх та очевидних на даному етапі для цього підстав, без надання правової оцінки підстав для прийняття такого рішення, а відтак тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь - яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 Європейський суд з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вимоги зупинити дію оскаржуваного рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 07.06.2018 № 5461-р/пк-пз та заборонити Міністерству оборони України відхиляти цінові пропозиції учасників, визначати учасника переговорів і публікувати повідомлення про намір укласти договір за закупівлею послуги із пошуку, ексгумації та транспортування (вивезення) тіл (останків) загиблих військовослужбовців Збройних Сил України по території України до вирішення справи по суті і набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили, є передчасними та без розгляду справи по суті з установленням всіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи, неможливо в даному випадку забезпечити позов.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150 - 154, 241, 243, 256, 293 - 297 КАС України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Пам'ять і Слава» про забезпечення позову в справі № 826/9401/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко