Справа № 335/5304/18
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5304/18 2-а/335/214/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

2 травня 2018 року інспектором 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 380465, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 128 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Як зазначено в Постанові, обставини правопорушення полягають в тому, що позивач, перебуваючи на посаді старшого механіка ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», уповноважений виконувати обовязки відповідального за перевезення небезпечних вантажів, дав дозвіл на виїзд ТЗ ГАЗ 3307 01480 НР під керуванням водія ОСОБА_3 Тагіра Шамсаддін огли з порушенням вимог Наказу 822, а саме перевезення 29 балонів без маркування, чим порушив п. 22.5. ПДР.

З оскаржуваною Постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, на підставі наступного.

23.05.2018 року судове засідання було відкладено, у звязку з неявкою відповідача та відсутності відомостей про вручення відповідачу судової повістки.

18.06.2018 року до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, документів які б підтверджували поважні причини неявки у судове засідання не надав, повідомлений належним чином.

Дослідивши надані сторонами матеріали справи, в т.ч. відеозаписи, і проаналізувавши доводи позивача, позицію відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в оскаржуваній Постанові, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого механіка ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», уповноважений виконувати обовязки відповідального за перевезення небезпечних вантажів, дав дозвіл на виїзд ТЗ ГАЗ 3307 01480 НР під керуванням водія ОСОБА_3 Тагіра Шамсаддін огли з порушенням вимог Наказу 822, а саме перевезення 29 балонів без маркування, чим порушив п. 22.5. ПДР.

При складанні Постанови позивач надавав пояснення, в яких заперечував інкриміноване порушення ПДР.

Згідно ч. 1 ст. 128 КУпАП, випуск на лінію транспортних засобів, технічний стан, обладнання або комплектність яких не відповідає вимогам правил і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, технічної експлуатації, переобладнаних без відповідного погодження, не зареєстрованих у встановленому порядку, таких, що не пройшли обов'язкового технічного контролю або без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), без проходження щозмінного медичного огляду та контролю технічного стану, а також направлення в рейс одного водія при здійсненні пасажирських перевезень на автобусному маршруті протяжністю понад п'ятсот кілометрів - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, громадян - суб'єктів господарської діяльності в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

На підставі п. 1.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказ МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстровано в Міністерстві

юстиції України 20 серпня 2004 року за № 1040/9639, ці Правила визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» з 2003 року, з 2004 року на посаді старшого механіка, що підтверджується трудової книжкою.

ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» є спеціалізованим підприємством, одним із видів діяльності якого є оптова та роздрібна торгівля скрапленого газу у балонах, що підтверджується роздруківкою відкритих відомостей з ЄДР.

У звязку із необхідністю провадження господарської діяльності, ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» здійснює перевезення балонів зі скрапленим газом в спеціалізованих транспортних засобах автоклітях, які перебувають у власності підприємства.

В день складення оскаржуваної постанови водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1. Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, наданого до матеріалів справи, тип даного ТЗ вантажна авто клітка. Отже на вказаному спеціалізованому транспорті працівником ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» здійснювалось перевезення балонів зі скрапленим газом.

Оцінюючи відповідність оскаржуваної постанови вимогам законодавства, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1.6 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказ МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстровано в Міністерстві

юстиції України 20 серпня 2004 р. за № 1040/9639, транспортний засіб FL - транспортний засіб, призначений для перевезення рідин з температурою спалаху не вище 60° С у контейнерах-цистернах чи переносних цистернах або багатоелементних газових контейнерах індивідуальною місткістю понад 3 м-3, у вбудованих чи знімних цистернах місткістю понад 1 м-3; транспортний засіб, призначений для перевезення легкозаймистих газів у контейнерах-цистернах чи переносних цистернах або багатоелементних газових контейнерах індивідуальною місткістю понад 3 м-3, у вбудованих чи знімних цистернах місткістю понад 1 м-3; транспортний засіб-батарея загальною місткістю понад 1 м-3, призначений для перевезення легкозаймистих газів;

вантажна одиниця - будь-яке пакування, незапакований виріб чи будь-який транспортний пакет;

тара комбінована - транспортна тара, що містить одну чи декілька одиниць внутрішньої тари з продукцією та за необхідності проміжну тару і допоміжні пакувальні засоби;

Також, згідно вказаного п. 1.6. Правил, інші терміни в цих Правилах вживаються у значеннях, наведених у ДСТУ 4500-1:2008 Вантажі небезпечні. Терміни та визначення понять, затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 16 квітня 2008 року № 125.

На підставі п. 2.7. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказ МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстровано в Міністерстві

юстиції України 20 серпня 2004 р. за № 1040/9639, кожна одиниця тари, у тому числі контейнери середньої вантажопідйомності для масових вантажів та крупногабаритна тара, за винятком внутрішньої тари в комбінованій тарі, повинна відповідати типу конструкції, випробуваному та затвердженому згідно з вимогами, викладеними в главах 6.1-6.6 додатка А до ДОПНВ, і мати належне маркування.

Норми ДСТУ 4500-1:2008, Вантажі небезпечні. Терміни та визначення понять, затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 16 квітня 2008 року № 125, містять наступні визначення:

Пункт 9.1.6.: багатоелементний газовий контейнер, БЕГК контейнер, елементи якого зєднані між собою колектором і встановлені у раму. Згідно примітки до п. 9.1.6. ДСТУ, елементами БЕГК вважають балони, трубки, барабани під тиском і декілька зєднаних балонів, а також цистерни для перевезення газів місткістю понад 0,45 м3 (450 л).

Пункт 8.4.4.: балон транспортна тара з корпусом, що має форму краплі, сфери або циліндра зі сферичним дном, вузькою горловиною та обємом води не більше ніж 0,15 м3 (150 л).

Пункт 8.1.2.: пакування (небезпечного вантажу) це засіб чи комплекс засобів (тара, крупногабаритна тара або контейнер середньої вантажності для масових вантажів, зокрема закупорювальні вироби), що забезпечують захист небезпечного вантажу від пошкоджень і втрат, навколишнє середовище від забруднення, а також забезпечує процес обігу продукції.

Відтак, транспортні засоби (автокліті), які належать ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», є спеціалізованими транспортними засобами і обладнані як багатоелементні газові контейнери (БЕГК), куди поміщуються як наповнені, так і порожні газові балони, які призначені для перевезення.

В свою чергу, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на те, що сам транспортний засіб як БЕГК, не має встановленого законом маркування, а лише вказується про те, що не промарковані балони.

Отже відповідно до ДСТУ 4500-1:2008, сам автотранспортний засіб, як БЕГК, є комбінованою тарою (засобом пакування), оскільки прямо призначений для захисту небезпечного вантажу від пошкоджень і втрат, навколишнього середовища від забруднення, а також забезпечує процес обігу продукції.

Отже балони в автокліті є елементом внутрішньої тари, які входять до складу БЕГК, що прямо передбачено ДСТУ 4500-1:2008.

Таким чином, з огляду на те, що балони в автокліті є елементом внутрішньої тари, вони не підлягають обовязковому маркуванню згідно вимог п. 2.7. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказ МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2004 р. за № 1040/9639.

Також, в оскаржуваній постанові не вказано який саме пункт Наказу 822 порушено позивачем та в чому саме полягає порушення ним пункту 22.5 ПДР.

В постанові зазначено, що порушення полягає у перевезенні 29 балонів без належного маркування, але відсутні посилання на відповідні положення Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, ДСТУ, ГОСТів або інших нормативних актів, які б визначали яким саме чином мають бути промарковані балони.

Крім того, з доданих до позовної заяви фотографій, кожен балон має маркування відповідно до вимог п. 7.1. ГОСТ 15860-84 Балони стальні сварні для скраплених водневих газів на тиск до 1,6 МПа.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідно до зібраних матеріалів справи, оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, а в діях позивача відсутні порушення ч. 1 ст. 128 КУпАП, п. 22.5. ПДР та Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказ МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2004 р. за № 1040/9639.

Надані відповідачем документи, в т.ч. відеозапис, доводів позивача не спростовують, у зв'язку з чим постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєтів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 380465 від 02.05.2018 року, прийняту інспектором 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 128 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.В. Геєць