Справа № 823/1367/18
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1367/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції про стягнення частини невиплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 7 392 грн.; стягнення з відповідача заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 30 жовтня 2017 року в сумі 2718 грн. 85 коп.; стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, а саме з 02 січня 2018 року по 22 січня 2018 року в сумі 13447 грн. 59 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_3 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2018 року в сумі 5532 грн. 26 коп. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_3 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 30 жовтня 2017 року в сумі 2718 грн. 85 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, а саме з 02 січня 2018 року по 22 січня 2018 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання позивача суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин закон, який не підлягає застосуванню, а саме - Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», замість необхідного - ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить залишити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивачем оскаржується судове рішення лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, а саме з 02 січня 2018 року по 22 січня 2018 року, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року лише в зазначеній частині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2018 року проходив службу в поліції та перебував на посаді інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Черкасах Департаменту патрульної поліції у званні лейтенанта поліції.

02 січня 2018 року ОСОБА_3 звільнений зі служби в Управлінні патрульної поліції у місті Черкасах Департаменту патрульної поліції. Розрахунок при звільненні позивачу був здійснений 22 січня 2018 року, що підтверджується копією виписки по картковому рахунку позивача №0230-8067.

Разом з тим, позивач вважає, що розрахунок з ним було здійснено частково, оскільки до вказаного розрахунку не включено оплату за роботу у нічний час та індексацію заробітної плати.

Вважаючи, що невиплата вказаних сум свідчить про здійснення роботодавцем затримки виплати грошового забезпечення при звільненні, позивач оскаржив вказані дії відповідача до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, а саме з 02 січня 2018 року по 22 січня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати підлягають лише нараховані, але невиплачені грошові доходи, які не мають разового характеру. В свою чергу, суми оплати за роботу у нічний час та індексація заробітної плати на момент звільнення позивача не були нарахованими виплатами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (далі - Положення № 1427), Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У ст.ст. 1, 2, 3, 4 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у т.ч. з вини власника або уповноваженого ним органу.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Дія зазначених положень Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, і заробітна плата (грошове забезпечення).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Отже виходячи зі змісту наведених норм, компенсація проводиться у разі затримки нарахованих, але не виплачених доходів громадян, які не мають разового характеру.

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, а саме добровільно чи на виконання рішення суду.

З огляду на те, що нарахування доплати за службу в нічний час та суми індексації заробітної плати за період з березня 2016 року по жовтень 2017 року не проводилося, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, а саме з 02 січня 2018 року по 22 січня 2018 року.

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, стосовно необхідності застосування до спірних правовідносин норм КЗпП України, а не вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», колегія суддів вважає необґрунтованими та такими що не спростовують висновки суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2018 року.