Справа № 826/14321/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2018 року № 826/14321/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку письмово провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного підприємства обслуговування повітряного руху України
прозобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі - відповідач), про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 213 210,42 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 відкрито провадження у справі № 826/14321/17 та призначено судовий розгляд справи на 13.12.2017.

В зазначене судове засідання з'явились уповноважені представники сторін.

Представником позивача підтримано позовні вимоги, просив їх задовольнити у зв'язку з тим, що відповідачем порушено строк виплати грошової допомоги при звільненні із служби з Украероруха, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2017 по справі № 826/4914/17, позивачем втрачено частину доходу, а тому позивач, розрахувавши інфляційні збитки понесені ним, які просить стягнути з відповідача, що складає суму в розмірі 213 210,42 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених в письмових запереченнях та зазначив, що позивач плутає поняття «грошової допомоги при звільненні» та «одноразового грошового забезпечення», а відповідач відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва вчасно сплатив призначену судом суму одноразового грошового забезпечення, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Від представників сторін під час судового розгляду справи надійшло письмове клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом задоволено вказане клопотання та ухвалено про перехід в письмове провадження у розгляді зазначеної адміністративної справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, 15 грудня 2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив, що Наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 р. № 600 позивача відряджено із залишенням на військовій службі до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Наказом Міністра оборони України від 02.06.2009 №415 позивача звільнено з військової служби у запас на підставі пункту "б" (за станом здоров'я) статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу". Вислуга років у Збройних Силах України на момент звільнення склала 37 років та 10 місяців.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 19.06.2009 р. №228/о позивача звільнено з займаної посади на підставі наказу Міністра оборони України від 02.06.2009 №415.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2017 було стягнуто з відповідача заборгованість з виплати одноразового грошового забезпечення в сумі 136 141, 50 грн.

05.07.2017 дану постанову було виконано та на рахунок позивача перераховано вказану суму.

Позивач вважає, що відповідачем невчасно перерахувавши суму одноразового грошового забезпечення при звільненні, порушено терміни такого перерахування та розрахувавши інфляційні збитки від суми 136 141,50 грн., починаючи з дати 20.06.2009 (наступний день за днем звільнення) та закінчуючи 05.07.2017 (день зарахування суми на рахунок позивача), дійшов до висновку, що відповідач повинен сплатити 213 210, 42 грн., як інфляційні збитки.

Зважаючи на вказану обставину, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із зазначеним позовом.

Суд вирішуючи даний адміністративний спір виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах встановлені, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (з наступними змінами і доповненнями, надалі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частини сьомої ст.9 Закону №2011-XII, за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 91 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту.

Абзацом 1 частини другої ст.15 Закону №2011-XII встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата допомоги при звільненні військовослужбовців з військової служби також гарантована частиною першою ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII (з наступними змінами і доповненнями, далі - Закон №2262-XII), якою встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з абз.4 частини другої ст.15 Закону №2011-XII виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Водночас, відповідно до абз.5 частини другої ст.15 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Крім того, ст. 9 Закону №2262-XII встановлено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частина четверта). Особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали (частина п'ята).

Отже, зміст наведених положень Закону №2011-XII та Закону №2262-XII дає підстави дійти висновку, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям за рахунок коштів органів, у яких вони працювали, здійснюється лише у разі їх звільнення зі служби безпосередньо з посад, займаних в цих органах, із залишенням на військовій службі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» ( надалі - Закону України № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з абз. 1 ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону України № 2050-III).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (далі по тексту - Порядок № 1078).

Інфляція - знецінювання грошей, що супроводжується ростом цін на товари і послуги.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісяця і публікуються, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Опубліковані друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники відповідно до статей 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними.

Втрати від інфляції розраховується за формулою:

[Втрати від інфляції] = [Сума боргу] Ч [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу. [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Так, відповідно до матеріалів справи, позивач розрахувавши розмір інфляційних збитків від суми 136 141, 50 грн., яка була йому виплачена відповідачем, згідно платіжного доручення № 2639 від 05.07.2017 року та зарахована на його рахунок, згідно з випискою по картковому рахунку, яка також наявна в матеріалах справи, дійшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплатити йому ще 213 210,42 грн., що складає інфляційні збитки починаючи з 20.06.2009 року по день зарахування вказаної суми, а саме, по 05.07.2017 року.

Суд, не погоджуючись із висновками позивача, зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з частиною другою ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії та оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до постанови від 23.06.2017 року у справі № 826/4914/17, Окружним адміністративним судом міста Києва стягнуто з Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України на користь позивача заборгованість з виплати саме одноразового грошового забезпечення за 37 років служби в сумі 136 141, 50 грн.

А отже, стягнена сума має разовий характер та відповідно до зазначених норм закону, одноразова грошова допомога не підлягає індексації, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Аналогічну позицію підтримано судами вищих інстанцій, а саме: постанова Верховного Суду України від 18.11.2014 року у справі №21-518а14, постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 року №522/5664/17 (адміністративне провадження №К/9901/2999/17); ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року, від 09.03.2016 року; ухвала Апеляційного суду Київської області у справі № 22.ц. 780/6259/2015.

Відповідно до частини першої ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про компенсацію втрат частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 213 210 (двісті тринадцять тисяч двісті десять грн.) 24 грн.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1,04205, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1;

Відповідач: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, .

Суддя Л.О. Маруліна