Справа № 463/1410/18
Суддя: Стрепко Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/1410/18
Провадження № 2-а/463/148/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідачів: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправними та скасування постанов в справі про порушення митних правил, а саме постанови ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України № 0015/12600/17 від 11 січня 2018 року та постанови Державної фіскальної служби України від 20 лютого 2018 року.

Позов мотивує тим, що 11 січня 2018 року ОСОБА_6 митницею Державної фіскальної служби України було розглянуто матеріали справи про порушення митних правил № 0015/12600/17 стосовно ОСОБА_5 та винесено постанову, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 437041,29 гривень. 20 лютого 2018 року Державна фіскальна служба України, розглянувши скаргу ОСОБА_5 на вказану вище постанову, в задоволені скарги відмовила, а постанову залишила без змін.

Вказані постанови позивач вважає незаконними з наступних підстав. Розгляд справи про порушення митних правил здійснено у відсутності позивача, на його запити та представника про надання копій всіх матеріалів, які стосуються вказаної справи, від відповідача ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України, було отримано лише протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, вказаний протокол вважає таким, що складено з порушенням вимог ст. 494 МК України, оскільки протокол складено не в момент виявлення правопорушення. Державна фіскальна служба України не повідомила позивача про дату, час та місце розгляду скарги. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки подав всі необхідні та наявні в нього документи для здійснення митного оформлення автомобіля ОСОБА_7 номер кузова НОМЕР_1. При винесенні оскаржуваних постанов не було враховано особу правопорушника, а також накладено адміністративне стягнення за межа строків визначених в ст. 467 МК України.

Ухвалою суду від 19 березня 2018 року відкрито провадження у справі, поновлено пропущений процесуальний строк на звернення до суду та призначено справу до судового розгляду.

Представником відповідача Державної фіскальної служби України ОСОБА_8, яка діяла на підставі довіреності від 20 грудня 2017 року подано відзив на позов, відповідно до якого в задоволені такого просить відмовити у звязку з тим, що підставою для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності було зазначення ним в графі 31 та 47 митної декларації № UA209190/2017/100009 від 1 березня 2017 року неправдивих відомостей про рік виробництва ОСОБА_7 номер кузова НОМЕР_2, хоча такий виготовлено в листопаді 2009 року, про що стало відомо з отриманої відповіді АТ «ОСОБА_7 Україна» від 14 вересня 2017 року. Вважає, що вчинене позивачем правопорушення характеризується не лише умисною формою вини, а також може бути вчинене з необережності та обовязковою ознакою обєктивної сторони правопорушення є протиправний результат, а не умисел. Представлений позивачем висновок автотоварознавчого дослідження не свідчить про встановлення експертним шляхом року випуску автомобіля, оскільки завданням дослідження було визначення вартості автомобіля. Виносячи постанову Державна фіскальна служба України діяла у відповідності до положень ст.ст. 287-291 КУпАП та 529-532 МК України. Крім того, вважає, що строк притягнення до відповідності ОСОБА_5 не пропущено, так як такий починається з дати виявлення правопорушення, якою є 14 вересня 2017 року. В задоволені позову просила відмовити.

Представником відповідача ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 28 листопада 2017 року подано письмові пояснення на позов, відповідно до яких 1 березня 2017 року позивачем за його електронним цифровим підписом подано електронну митну декларацію № UA209190/2017/100009 до якої зокрема було додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Швейцарської Конфедерації від 26 березня 2010 року № 666.053.186, рахунку фактури від 22 лютого 2017 року, акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25 лютого 2017 року № 205020101/2017/410209. З метою перевірки застосування пільгових ставок ОСОБА_6 митниця Державної фіскальної служби України листом від 31 серпня 2017 року звернулася до АТ «ОСОБА_7 Україна», від якого листом від 14 вересня 2017 року отримала відповідь, що автомобіль ОСОБА_7 номер кузова НОМЕР_1 виготовлено в листопаді 2009 року. Висновок автотоварознавчого дослідження не може вважатись доказом виготовлення автомобіля в 2010 році, оскільки перед експертом не ставилось питання про дату виготовлення автомобіля. Вважає, що при складені протоколу та винесені оскаржуваних постанов відповідачами дотримано вимог чинного законодавства та ніяких прав позивача порушено не було. Правопорушення виявлено 18 вересня 2017 року при отриманні відповіді від АТ «ОСОБА_7 Україна», а тому строку на притягнення до адміністративної відповідальності не пропущено. Зазначає, що неправильне зазначення в декларації року випуску автомобіля сприяло застосування пільгових ставок для розмитнення, що в свою чергу призвело до сплати в меншій кількості обовязкових платежів до бюджету. У випадку наявних сумнівів щодо визначення року виготовлення транспортного засобу потрібно було звернутись до відповідного експерта.

Розгляд справи двічі відкладався за клопотаннями відповідачів у звязку з неможливістю забезпечити явку представників в судове засідання та клопотанням представника позивача у звязку з необхідністю ознайомлення з долученими до матеріалів справи доказами відповідачем ОСОБА_6 митницею Державної фіскальної служби України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 31 січня 2018 року позов підтримав з мотивів аналогічних викладених в ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 проти позову заперечила, пояснення в судовому засіданні надала аналогічні викладеним в письмовому клопотання, просила в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача Державної фіскальної служби України ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 19 січня 2018 року проти позову заперечив, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві, просив в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Порядок переміщення транспортного засобу через митний кордон врегульовано Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118.

Відповідно до пункту 7 вказаних Правил власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, предявляє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту транспортного засобу, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Судом встановлено, що 1 березня 2017 року до відділу митного оформлення «Скнилів» Львівської митниці Державної фіскальної служби агентом з митного оформлення вантажів ПП «Хвиля плюс», місцезнаходження м. Львів, вул. Ю.Липи, 35/51, код ЄДРПОУ НОМЕР_3, ОСОБА_5, який діяв на підставі договору-доручення від 24 лютого 2017 року № 24/02/2017/1 «Про надання послуг з декларування та митного оформлення товарів», укладеного з ОСОБА_9, подано для здійснення митного оформлення транспортного засобу ОСОБА_7 номер кузова НОМЕР_1, електронну митну декларацію, якій присвоєно реєстраційний номер UA209190/2017/100009 та до якої долучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Швейцарської Конфедерації від 26 березня 2010 року № 666.053.186, рахунок фактуру від 22 лютого 2017 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25 лютого 2017 року № 205020101/2017/410209.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ZH 735838, копії витягу з всесвітньої інформаційної системи даних авто по номеру кузова VF1JZ0Y0E42426589 та копії акту про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25 лютого 2017 року вбачається, що рік випуску транспортного засобу ОСОБА_7 номер кузова НОМЕР_1 вказано 2010 (том 1 а.с. 96-98, 100, 101). Стороною відповідача не представлено належних і допустимих доказів, що зазначені документи містять ознаки підроблення.

Постановою ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України № 0015/12600/17 від 11 січня 2018 року, яка залишена без змін постановою Державної фіскальної служби України від 20 лютого 2018 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 437041,29 гривень.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого ст. 485 МК України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Отже, об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей. Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів), тобто декларант або уповноважена ним особа на момент подачі декларації повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб'єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п. 8 ч. 1 ст. 4 та ч. 8 ст. 264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом вносяться відомості, в тому числі код товару згідно УКТЗЕД та звичайний торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, ставки митних платежів.

У відповідності до п. 15 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в редакції закону від 31 травня 2016 року № 1389-VІІІ «Про внесення змін до підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів», ставки акцизного податку, встановлені цим пунктом, не застосовуються для легкових автомобілів, якщо вони вироблені до 1 січня 2010 року.

Згідно з ч. 5 ст. 334 МК України з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів наявності в позивача інших документів, ніж ті, які подані до митного органу чи наявності в даних документів ознак підроблення, матеріалами справи не підтверджується та представниками відповідачів суду не представлено.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно з п. 3 ч. 1 ст. 531 МК України такою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Отже, в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ст. 485 МК України, оскільки у останнього не було умислу на здійснення правопорушення та останній не здійснював дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а тому постанова ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України підлягає до скасування. При цьому, також підлягає до скасування постанова Державної фіскальної служби України, оскільки за наслідками розгляду скарги на постанову ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України Державна фіскальна служба України не виявила встановлених під час судового розгляду порушень, а тому суд вважає, що відмовляючи в задоволені скарги позивача не були належним чином дослідженні всі обставини, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що оскаржувані постанови про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил винесено з порушенням вимог МК України, в звязку з чим такі постану слід скасувати, а провадження у справі про порушення митних правил закрити.

Окрім того, судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що він не отримав всіх копій документів, які стали підставою притягнення його до відповідальності відповідачами, оскільки позивачем на надано доказів, що він хоч би один раз прибув для ознайомлення з матеріалами митної справи. В цій частині суд вважає, що порушень з боку відповідачів допущено не було. Також суд вважає, що відповідачами не пропущено строку притягнення позивача до відповідальності, оскільки така за ст. 485 МК України наступає з моменту виявлення, який співпадає з часом отримання відповіді на запит від АТ «ОСОБА_7 Україна» 18 вересня 2017 року. При оскарженні постанови до Державної фіскальної служби України позивач не заявив клопотання про бажання взяти участь у розгляді скарги, а тому в цій частині щодо розгляду скарги відсутні порушення з боку вказаного відповідача. Також суд не погоджується з доводами позивача, що відповідач ОСОБА_6 митниця Державної фіскальної служби України неправомірно провела розгляд справи у його відсутності, оскільки позивач повторно, будучи повідомленим про час і місце розгляду, на такий не зявився.

При цьому, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині визнання оскаржуваних постанов протиправними, оскільки повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої такі повноваження в суду відсутні. Виходити за межі позовних вимог в цій частині суд не вбачає необхідності, оскільки прийшов до переконання, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 77, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Скасувати постанову ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України від 11 січня 2018 року № 0015/12600/17 у справі про порушення митних правил, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 20 лютого 2018 року якою залишено без змін постанову ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України від 11 січня 2018 року № 0015/12600/17 у справі про порушення митних правил.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Відповідачі: ОСОБА_6 митниця Державної фіскальної служби України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 66, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40924552;

Державна фіскальна служба України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Львівська, 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39292197.

Суддя: Стрепко Н.Л.