Справа № 815/926/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/926/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про:

визнання протиправними дій та бездіяльності щодо надання неповної і недостовірної інформації за запитом ОСОБА_1 від 15.11.2017р. за вх. №1857/Х-11;

зобовязання надати достовірну, точну та повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 15.11.2017р. за вх. №1857/Х-11.

Ухвалою суду від 05.03.2018р. відкрито спрощене провадження по даній справі. З урахуванням положень ст. 263 КАС України, розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області з інформаційним запитом, однак, листами від 20.11.2017р. та 01.12.2017р. відповідач допустив надання неповної та недостовірної інформації, чим суттєво порушив як вимоги чинного законодавства, так і конституційне право позивача на доступ на інформацію.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (26.03.2018р. за вхід. №8451/18) згідно якого відповідачем надано якнайбільш повну та безпосередню точну інформацію, а отже твердження позивача щодо ненадання інформації, яка не відповідає дійсності, є абсолютно безпідставними. (а.с.12-14)

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов відповідача, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся (15.11.2017р. за вхід. №1857/Х-11) із інформаційним запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області (а.с.30) про:

1. Надання інформації (у вигляді витягів чи копій) про нормативно-правові акти, діючи на підставі яких при здійсненні перерахувань і виплати пенсії по пенсійній справі ЮО-092867 ГУ ПФ:

а) не враховано підвищення пенсії за вислугу років у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком, встановлене статтею 15 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, у редакції Закону України № 103/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинній на дату призначення пенсії 24.03.1998р.;

б) виплачується явно занижений розмір надбавки, позначеної в протоколі передачі справи від 01.01.2007р.: « 1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 групи 15.50»,

в) не враховано у довідках № 25590 і №11765 надбавки, які перелічені в протоколі передачі справи у розділі «Підвищення або надбавки до пенсії» і надбавка за безперервну службу - 90% та замінено: 100 - відсоткове збільшення грошового забезпечення на 50 - відсоткову надбавку «за особливо важливі завдання», та 33.3-вісоткову премію на 10-відсоткову (у довідці №26590-враховано ГУ ПФ, а на 90-відсоткову у довідці №11756 - не враховано ГУ ПФ);

2. Надати інформацію щодо вірної (офіційної) назви, підстав призначення і порядку розрахунку сум надбавок (152.00, 15.00, 50.00, 76.00), перелічених у розділі: «Підвищення або надбавкою пенсії» протоколу передачі пенсійної справи ЮО 092867.

Листами №1857/Х-11 від 20.11.2017р. та №1984/Х-15 від 27.11.2017р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеської області надано відповідь на звернення позивача. (а.с.7-8 зворотній бік)

Позивач у позовній заяві стверджував, що відповідач допустив надання неповної та недостовірної інформації, чим суттєво порушив як вимоги чинного законодавства, так і конституційне право позивача на доступ на інформацію.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011р. (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011р. право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

При цьому, відповідно до статті 5 цього ж Закону доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

В той же час, частинами першою, четвертою та п'ятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011р. передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше. Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011р. розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011р. передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини першої статті 19 розглядуваного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Як встановлено судом, листами №1857/Х-11 від 20.11.2017р. та №1984/Х-15 від 27.11.2017р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеської області надано відповідь на звернення позивача. (а.с.7-8 зворотній бік)

Так, у вказаному листі зазначено, що Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» №103/96-ВР від 25.03.1996р. було змінено ст. 15 «підвищення пенсії за вислугу років» вищевказаного Закону, а саме: передбачено підвищення пенсії за вислугу років інвалідам війни II групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком.

Однак, у подальшому даний Закон викладено у новій редакції відповідно до Закону України № 3591-IV від 04.04.2006р «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», який набрав законної сили 29.04.2006р. Починаючи з цієї дати назва Закону змінена на «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ), а також, змінена редакція зазначеної вище статті 15. Наразі, ця стаття викладена у такій редакції: «Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом».

Відповідно до п. п. 5 п. 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993р. особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Норми цієї статті виконуються головним управлінням в повному обсязі. Зазначені редакція Закону № 3591-ІX від 04.04.2006р. та Закону №3551-ХІІ від 22.10.1993р. є чинними на момент.

Отже, твердження позивача щодо ненадання інформації про неврахування підвищення пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком не відповідають дійсності, оскільки у листі головного управління №1857/Х-11 від 20.11.2017р. наявні посилання на зазначені вище норми статті 15 Закону України № 2262-ХІІ в редакції Закону України №3591-ІX від 04.04.2006р. та статті 13 Закону 3551-ХІІ від 22.10.1993р.

Окрім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеської області у листі №1857/Х-11 від 20.11.2017р. надано інформацію відносно того, що до складу грошового забезпечення не можливо включити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1 категорії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991р. (далі - Закону № 796-ХІІ) у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991р. особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначалась додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» № 1603 від 16.03.2004р. інвалідам війни II групи починаючи з 01.05.2004р. передбачена виплата цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 50,00 грн.

Відповідно до витягу із протоколу № 54 від 15.05.2003р. засідання Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при облдержадміністрації позивачу з 10.04.2003р. встановлено пенсію за особливі заслуги перед Україною у розмірі 20% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2007р. було затверджено у розмірі 380 грн.

Враховуючи викладене, згідно із вищезазначеними законодавчими документами позивачу на 01.01.2007р. нараховувались підвищення пенсії інваліду війни II групи у сумі 152,00 грн., цільова грошова допомога на прожиття - 50,00 грн., пенсія за особливі заслуги перед Україною - 76,00 грн. та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у сумі 15,50 грн.

Статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991р. визначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підлягала підвищенню додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю.

З 01.01.2007р. відбулося підвищення прожиткового мінімуму, коефіцієнт його росту з 01.01.2006р. становив 1,03825.

Враховуючи зазначене, сума додаткової пенсії з 01.01.2007р. становила 15.50 грн., яка визначена як сума 14,93 + 14,93 *(1,03825 - 1).

Разом з цим, уповноважені органи Пенсійного фонду України з 1 січня 2007 року здійснюють функції щодо призначення (перерахування) та виплати пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України №2262 на підставі статті 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006р. «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

Вказаними нормативними актами на органи Пенсійного фонду покладено функції з призначення та перерахунку пенсій. Розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення пенсії до компетенції органів Пенсійного фонду не належить.

Довідка №11765 від 22.05.2012р. в якій зазначено розмір премії 90% та на яку посилається позивач, видана головному управлінню на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 355 від 13.04.2012р. (далі Постанова №355) з метою встановлення граничного розміру підвищення до пенсії відповідно до вищезгаданої постанови.

Постановою №355 з 01.07.2012р. встановлено підвищення до пенсій, призначених зазначеної дати відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 % пенсій, обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 01.09.2012р. до 23 % та 01.01.2013р. року до 35 %.

Таким чином, як вказано у листах-відповідях, у головного управління відсутні підстави для виплати пенсії позивачу з урахуванні розміру премії 90%, оскільки довідка №11765 надана тільки для розрахунку відповідного підвищення. Відповідний розрахунок підвищення на виконання Постанови № 355 відповідачем виконаний у повному обсязі, що вбачається із наданого позивачем перерахунку пенсії від 01.07.2012р.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що твердження позивача щодо надання інформації, яка не відповідає дійсності, є безпідставною.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки відповідачем надано повну та безпосередню точну інформацію.

Згідно підпункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору позивач звільнений, оскільки віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської ЧАЕС. (а.с.4 зворотній бік)

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 139, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: 65123, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та бездіяльності щодо надання неповної і недостовірної інформації за запитом ОСОБА_1 від 15.11.2017р. за вх. №1857/Х-11; зобовязання надати достовірну, точну та повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 15.11.2017р. за вх. №1857/Х-11 відмовити.

У звязку з тим, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської ЧАЕС, відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в сроки, встановлені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Балан Я.В.