Справа № П/811/1108/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року

справа № П/811/1108/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененко Я.В.

судді: Бишевська Н.А. Добродняк І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року (суддя Брегей Р.І.) по справі №П/811/1108/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Елгран» до Кіровоградської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ТОВ «Елгран» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Кіровоградської митниці ДФС про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації від 18 травня 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року позов задоволено. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська митниця ДФС подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з’ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв’язку із неможливістю застосування основного методу визначення

митної вартості товарів посадовою особою Кіровоградської митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16 березня 2017 року Товариство (покупець) та компанія “Duoleng New Material Co., LTD” (продавець) уклали контракт щодо придбання дрібу (колотий сталевий) (а.с.12-16). Пунктом 2 контракту встановлено: кількість товару; загальна вартість, спосіб доставки. Товар доставлявся на умовах CIF Одеса (Україна).

У додатку до контракту зазначено вартість однієї тони товару (а.с.16).

З метою митного оформлення товару ТОВ «Елгран» подано вантажну митну декларацію від 18 травня 2017 року (а.с.34).

До митної декларації додано документи визначені ст..53 Митного кодексу України, а саме: пакувальний лист, інвойс, коносамент, міжнародну товарно-транспортну накладну, сертифікат про походження товару, платіжне доручення, страховий поліс, контракт, додаток до нього, інформацію про позитивні результати здійснення фіто-санітарного контролю товару, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю, заяву продавця, технічну довідку, копію митної декларації країни відправлення.

Митна вартість товару визначена декларантом згідно зі статтею 57 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

Під час здійснення перевірки декларації з доданими до неї документами посадовою особою відповідача було зроблено висновок про те, що у поданих документах відсутні усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема: вартості витрат на навантаження товару на транспортний засіб, вартості транспортування товару, витрат на пакування товару. Є невизначеність стосовно включення вартості пакування до загальної вартості товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару Митницею запропоновано надати:

каталоги, специфікації та прайс-листи виробники товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями та які стосуються даного товару (а.с.88-89).

18 травня 2017 року Митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UА901000/2017/000088/2, відповідно до якого митну вартість товару визначено згідно ст..60 Митного кодексу України за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 857,55 дол.США за 1 тону.

Разом із зазначеним Рішенням було оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА901010/2017/00061, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

У зв’язку з незгодою декларанта з рішенням Митниці про коригування митної вартості, за заявою декларанта, товар було випущено у вільний обіг із наданням гарантій у відповідності до п.7 ст.55 МК України.

В подальшому ТОВ «Елгран» зверталося до Кіровоградської митниці з листом та додатковими документами, які вимагалися Митницею для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: висновком ДП «Держзовнішінформ», випискою з прайс-листа виробника товару.

Проте, листом від 08.06.2017р. Кіровоградська митниця відмовила ТОВ «Елгран» у перерахунку заявленої декларантом митної вартості товару.

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірні рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а також ненадання декларантом, у повному обсязі, витребувані Митницею додаткові документи.

Як зазначено вище, під час здійснення перевірки декларації з доданими до неї документами посадовою особою відповідача було зроблено висновок про те, що у поданих документах відсутні усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема: вартості витрат на навантаження товару на транспортний засіб, вартості транспортування товару, витрат на пакування товару.

З приводу такої позиції Митниці суд першої інстанції правильно звернув увагу на наступне.

Так, за умови зовнішньоекономічного контракту товар поставлявся на умовах CIF Одеса (Україна).

Згідно міжнародних правил торгівлі “Інкотермс 2010” під умовами CIF треба розуміти "вартість, страхування та фрахт", що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміна CIF на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Пунктом 2 контракту також встановлено, що ціна товару включає у себе його доставку до порту м.Одеси (Україна), оскільки він перевозився морським транспортом.

Отже, вартість навантаження, транспортування і пакування є включеними в ціну товару, у зв’язку з чим Митниця безпідставно вимагала у декларанта надання додаткових документів щодо вартості витрат на навантаження товару на транспортний засіб, вартості транспортування товару, витрат на пакування товару.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що Декларантом надані документи, які дозволяють ідентифікувати партії поставленого товару, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Доказів того, що вказані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, Митницею суду не надано.

Крім цього, встановлені обставини справи свідчать про те, що після випуску товару у вільний обіг, під наданні гарантії, декларантом до Митниці надавалися додаткові документи, які вимагалися Митницею, а саме висновок ДП “Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних знаків” від 29.05.2017р., в якому зазначено, що рівень імпортної ціни, узгодженої в додатку до згаданого правочину, відповідає ціновій політиці виробника для українського ринку (а.с.36).

У висновку зазначено, що він дійсний до 15 липня 2017 року.

08 червня 2017 року відповідач, отримавши висновок експертного закладу, відмовився переглядати рішення про коригування митної вартості товару, зазначивши, що він не містить відомостей стосовно часу, за який здійснювалась перевірка ціни (а.с.40).

Товариство повторно звернулося до експертного закладу з цього ж питання.

26 червня 2017 року експертний заклад надав аналогічний висновок, усунувши недоліки, на які вказала Митниця (а.с.131).

Експертний заклад зазначив, що цей висновок дійсний до 31 липня 2017 року, а попередній втратив дійсність.

Отримавши новий висновок, 11 серпня 2017 року відповідач відмовився переглядати оскаржені рішення, оскільки він дійсний лише до 31 липня того ж року (а.с.146).

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що Декларант намагався виконати вимоги Митниці щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, натомість Митницею вказані документи прийнятті не були.

Таким чином, оскільки у спірному випадку було встановлено те, що у своїй сукупності подані документи дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскаржених рішень Митниці про коригування митної вартості товарів.

Наслідком скасування рішення про коригування митної вартості є і скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у зв’язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року по справі №П/811/1108/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.06.2018р.

Повне судове рішення складено 20.06.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк