Справа № 810/429/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 червня 2018 року № 810/429/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в місті Києві позовну заяву заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до суду в порядку ч. 4 ст. 53 КАСУ, пред'явивши вимоги про визнання протиправною бездіяльності Ірпінського міського голови Карплюка В.А. щодо неоприлюднення ним на офіційному веб-сайті Ірпінської міськради рішення ради від 23.02.2017 р. «Про надання дозволу відділу культури, національностей та релігій на передачу об'єктів, основних засобів та матеріальних цінностей комунальному підприємству» та зобов'язання відповідачів оприлюднити це рішення у запропонований позивачем спосіб.

Постановою КААС від 10.05.2018 р. скасовано ухвалу КОАС від 01.02.2018 р. про повернення позовної заяви, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно положень ч. 1 ст. 171 КАСУ, передумовою відкриття провадження в адміністративній справі є з'ясування суддею, в тому числі і наявності підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження у справі.

В силу положень ч. 4 ст. 53 КАСУ, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст. 169 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, у відповідності із встановленими процесуальним законом нормами судом не встановлено об'єктивних обставин, які свідчать про наявність в ній обов'язкових вимог відповідно до ч. 4 ст. 53 КАСУ.

Таким чином, на виконання вимог вищевказаного положення законодавства, прокурору слід обґрунтувати з документально підтверджуючими доказами, в чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність його захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах з урахуванням висновків, покладених в основу рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99.

Крім того, в порядку усунення недоліків позовної заяви та приведення її у відповідність до вимог процесуального закону, слід врахувати таке:

у резолютивній частині рішення Конституційного Суду України зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

З огляду на викладене, суд вкотре констатує, що прокурор має право звертатись до суду з позовом в інтересах держави лише у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність порушеного інтересу держави у даній справі, прокурор обґрунтовує неналежним забезпеченням доступу до публічної інформації.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Таким чином, особами права яких можуть бути порушені у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації; розпорядники інформації (їх відповідальні особи, підрозділи).

Юридичним фактом, що порушує інтереси держави у спірних правовідносинах, прокурор визначає бездіяльність Ірпінського міського голови Карплюка В.А. щодо неоприлюднення ним на офіційному веб-сайті Ірпінської міськради рішення ради від 23.02.2017 р. «Про надання дозволу відділу культури, національностей та релігій на передачу об'єктів, основних засобів та матеріальних цінностей комунальному підприємству».

Тобто, розпорядником такої інформації та, відповідно, суб'єктом владних повноважень у даному випадку є Ірпінська міська рада та міський голова.

Отже, бездіяльність щодо неоприлюднення відповідного рішення може впливати на права запитувачів інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 КАСУ, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, відповідно до ст. 131-1 Конституції України в редакції Закону України від 02.06.2016 р. № 1401-VIII, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Таким чином Конституцією України передбачено дві обов'язкові вимоги для виникнення у Прокурора права на представництво інтересів держави: 1) доведення, що обставини звернення є виключним випадком і 2) представництво здійснюється в порядку, визначеному законом.

Буквальний аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що прокурор має право звертатись до суду з позовом лише у визначених законом випадках.

Що таке «виключні випадки, дає розуміння ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка регулює питання представництва прокуратурою інтересів держави.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Згідно з приписами вказаних норм, прокурор не може здійснювати представництво ані іноземців, ані особи без громадянства, ані юридичних осіб, які не є держаними органами, підприємствами, установами, організаціями.

З вищезазначеного також слідує, що представництво інтересів держави прокурором в суді не повинно мати на меті підміну суб'єкта виконання владних управлінських функцій, а має на меті - спонукати до виконання у разі неналежного здійснення таких функцій суб'єктом владних повноважень, якого представлятиме прокурор в суді.

Отже, із вищевикладеного слідує, що для визначення судом права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави, існує дві умови: 1) доведення порушення чи загрози порушення саме інтересів держави (а не окремої громади); 2) доведення належними і допустимими доказами, що захист цих інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На противагу вимогам законодавства України, заява прокурора не містить ні обґрунтувань в чому саме полягає інтерес держави, ні обґрунтувань неможливості іншим органом державної влади, до компетенції якого належить вирішення питань у спірних правовідносинах, самостійно звернутись з аналогічним позовом до суду.

Відсутність виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», унеможливлює вирішення питання судом щодо відкриття провадження в адміністративній справі на підставі ч. 1 ст. 169 та ч. 7 ст. 160 КАСУ.

Під час приведення позовної заяви у відповідність до вимог процесуального закону, прокурору необхідно обґрунтувати з документально підтверджуючими доказами, що захист інтересів щодо доступу до публічної інформації не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Так, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про доступ до публічної інформації», парламентський контроль за дотриманням права людини на доступ до інформації здійснюється Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, тимчасовими слідчими комісіями Верховної Ради України, народними депутатами України.

Громадський контроль за забезпеченням розпорядниками інформації доступу до публічної інформації здійснюється депутатами місцевих рад, громадськими організаціями, громадськими радами, громадянами особисто шляхом проведення відповідних громадських слухань, громадської експертизи тощо.

Державний контроль за забезпеченням розпорядниками інформації доступу до інформації здійснюється відповідно до закону.

В силу положень ч. 1, 2, 4 ст. 161 КАСУ, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Крім того, за загальним правилом ст. 55 КАСУ сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

На підставі ч. 3 ст. 59 КАСУ довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом чи установчими документами. Оригінали документів, зазначених у ст. 59 КАСУ, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них засвідчені у визначеному законом порядку, приєднується до матеріалів справи.

Позовна заява заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави підписана ОСОБА_1, до якої не додано оригіналу документа на підтвердження його повноважень, та те, що саме ОСОБА_1 займає вказану посаду та наділений повноваженнями, як станом на день подання позову (29.01.2018 р.), так і станом на день прийняття рішення про залишення позову без руху, від імені Києво-Святошинської місцевої прокуратури, в інтересах держави, звертатися до суду з даним позовом, у тому числі з правом підписання процесуальних документів.

Виходячи з того, що у додатках до позовної заяви та в матеріалах справи відсутні оригінали документів на підтвердження повноважень та обіймання займаної посади особи, яка підписала позов, прокурору в порядку усунення недоліків позову, слід представити суду оригінали вищевказаних документів.

Як слідує із поданого позову, предметом оскарження є неопубліковане відповідачем рішення від 23.02.2017 р. «Про надання дозволу відділу культури, національностей та релігій на передачу об'єктів, основних засобів та матеріальних цінностей комунальному підприємству».

Частинами 1 та 2 ст. 122 КАСУ передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що прокурор звернувся до суду з даним позовом 29.01.2018 р., в той час як оскаржувана бездіяльність виникла через п'ять робочих днів з дня прийняття відповідачем рішення від 23.02.2017 р. та подальшого його неопублікування, тобто з 02.03.2017 р.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Таким чином, обчислення тримісячного строку звернення до суду прокурора з даним позовом почалося з 03.03.2017 р. Останнім днем звернення до суду прокурора в межах тримісячного строку звернення до суду є 05.06.2017 р. В свою чергу, прокурор з даним позовом звернувся до суду поза межами тримісячного строку, а саме 29.01.2018 р., натомість, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав поважності пропуску вказаного строку, матеріали позовної заяви не містять.

Частиною 1 ст. 123 КАСУ передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАСУ, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В порушення вимог ч. 6 ст. 161 КАСУ, прокурором проігноровані положення вищевказаного процесуального закону з огляду на відсутність заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені не належним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за можливе залишити позовну заяву без руху.

Відповідно до ст. 169 КАСУ, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду: належним чином оформленої позовної заяви у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161, з урахуванням положень ст. 53 КАСУ, з обов'язковим обґрунтуванням підстав для звернення до суду (обґрунтування змісту державного інтересу та неможливості здійснювати самостійно повноваження іншим органом у спірних правовідносинах), враховуючи висновки суду; доказів надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачам копії позовної заяви з додатками з урахуванням висновків суду та усунутих недоліків; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; оригіналів документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позов від 26.01.2018 р. № 1803 вих-18 208-18 та доказів обіймання ОСОБА_1 займаної посади заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури як станом на день подання позову (29.01.2018 р.), так і станом на день подання відповідних документів до суду в порядку усунення недоліків позовної заяви; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав поважності пропуску вказаного строку, підтверджені відповідними документальними доказами.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 КАСУ, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінського міського голови Карплюка Володимира Андрійовича, Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.