Справа № 814/853/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 р. № 814/853/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В.С. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Премьера-Ойл", вул. Фалеєвська, 17, кв. 34, м. Миколаїв, 54030

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.03.2018 № 2, № 2, № 6, № 6,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Премьера-Ойл" (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (надалі - відповідач, Управління) про визнання протиправними та скасування податкових - повідомлень - рішень від 22.03.2018 року № 2, № 2, № 6, № 6.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем з порушенням приписів діючого законодавства України, а саме: норм Податкового Кодексу України (надалі - ПК УКраїни), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, Конституції України, а тому вказані рішення підлягають скасуванню, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 05.04.2018 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивачем під час перевірки не надано до податкового органу доказів реального здійснення господарських операцій з контрагентом-постачальником ТЗОВ "ТК "Інтергал", не підтверджено зв'язок понесених на користь позивача витрат з його господарською діяльністю. Отже, позивач неправомірно задіяв при обчисленні податку на додану вартість витрати по взаємовідносинам з контрагентом ТЗОВ "ТК "Інтергал". Крім того, перевіркою встановлено не перерахування податку з доходів фізичних осіб під час виплати заробітної плати за березень 2015 року та не перерахування військового збору під час виплати заробіної плати за березень 2015 року, на підставі чого відповідач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.03.2018 року правомірними та такими, що відповідають нормам діючого законодавства, у зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволені позову.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 28.02.2018 року № 463/14-29-14-02/32612133 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Премьера- Ойл» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2011 по 30.09.2017 року (надалі - акт перевірки).

06.03.2018 року позивачем подано заперечення на акт перевірки.

За результатами розгляду вказаних заперечень відповідачем 19.03.2018 року внесено зміни до акту перевірки, а саме: за результатами розгляду заперечень ТОВ «Премьера-Ойл» внесено зміни до пунктів 1 та 2 розділу 4 акту перевірки в частині визначення сум податку на прибуток та податку на додану вартість, які викладено в наступній редакції:

1. п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 114 543 грн., у т.ч. по періодах: 2015 рік 114 543 грн.

2. п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 з урахуванням п.п. 14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 127 270 грн., у т.ч. по періодах: березень 2015 року на 80 063 грн.; серпень 2015 року на 47 207 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 22.03.2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 № 2, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість на загальну суму 159 088, 75 грн., з яких 127 271, 00 грн. - податкове зобов'язання, 31 817, 75 грн. - штраф; податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 № 2, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток на загальну суму 114 543, 00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 № 6, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 178, 65 грн.; податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 № 6, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 653, 44 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями від 22.03.2018 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомленнь-рішеннь 22.03.2018 року, суд виходить з наступного.

Податкові повідомлення-рішення № 2 від 22.03.2018 року та № 2 від 22.03.2018 року базуються на викладених в акті перевірки висновках відповідача щодо наступних порушень: п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого завищено податок на прибуток на загальну суму 114 543 грн. та п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 з урахуванням п.п. 14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, в результаті чого завищено податок на додану вартість на загальну суму 127 270 грн.

Відповідачем зазначено, що позивач не підтвердив придбання дизельного палива у ТЗОВ «ТК «Інтергал» у березні та серпні 2015 року на загальну суму 763 622 грн., у т.ч. ПДВ 127 271 грн. по наступним видатковим та податковим накладним: №27/08-000009 від 27.08.2015 (податкова накладна від 27.08.2015 №2325) на загальну суму 283 240, 80 грн., у т.ч. ПДВ 47 206, 80 грн.; № 210/03-000002 від 10.03.2015 (податкова накладна від 10.03.2015 №235) на загальну суму 214 820 грн., у т.ч. ПДВ 35 803, 33 грн., №213/03-000008 від 13.03.2015 (податкова накладна від 13.03.2015 № 267) на загальну суму 96 040 грн., у т.ч. ПДВ 16 006, 67 грн., № 224/03-000004 від 24.03.2015 (податкова накладна від 24.03.2015 № 2279) на загальну суму 169 521 грн., у т.ч. ПДВ 28 253, 50 грн.

Вищевказане твердження відповідач аргументує тим, що позивачем порушено вимоги оформлення первинних документів, зокрема товарно- транспортні накладні за березень 2015 року складені не за формою №2 1-ТТН (нафтопродукт), в яких відсутня інформація щодо резервуару та відсутня печатка ТЗОВ «ТК «Інтергал», що не підтверджує фактичне відвантаження дизельного палива від постачальника ТЗОВ «ТК «Інтергал». Крім того, акти приймання-передачі за березень 2015 року від 10.03.2015, від 13.03.2015 та 24.03.2015 складені фактично у м. Черкаси, а згідно товарно-транспортних накладних дизельне паливо відвантажувалось у м. Миколаєві, що не підтверджує фактичний рух товарів, відповідно збільшення активів та як наслідок збільшення витрат. Також, відповідачем зазначено, що за серпень 2015 року не підтверджується факт придбання палива ДП-Л-Євро4- ВО (код УКТЗЕД ), так як відсутній ланцюг придбання від постачальника ТЗОВ «ТК «Інтергал», відсутні сертифікати якості на ДП-Л-Євро4-В0 (код УКТЗЕД ), що унеможливлює встановити походження даного виду товару.

Оскільки, транспортною документацією не підтверджується операції з перевезення дизельного палива, тому не підтверджується факт придбання товару, то наявність документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання в господарській діяльності, не може бути підставою для права на включення до складу витрат вартості ТМЦ.

Крім цього, відповідач зазначив, що наявність лише видаткових накладних не свідчить про сам факт поставки товарів. Для підтвердження придбання товарів, як збільшення активів, необхідне документальне доведення самого факту поставки, тобто перевезення товарів, що підтверджують ТТН, подорожні листи чи інші документи.

Надаючи правову оцінку зазначеним твердженням відповідача суд виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.09.2014 року між позивачем (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕРГАЛ" (Постачальник) укладено договір № 29/09/2-14 поставки нафтопродуктів, згідно з п. 1.1. якого Постачальник бере на себе обов'язок протягом строку дії Договору передати у власність Покупця паливо дизельне ДП-З-Євро5-В0, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором.

Згідно договору поставки № 29/09/2-14 конкретне найменування Товару, його марка та вид, інші характерні ознаки визначаються додатковою угодою до цього Договору, підписаною уповноваженими представниками Сторін та скріпленою їх печаткою Додаткова угода до цього Договору має містити в обов'язковому порядку посилання на цей Договір.

Відповідно до вказаного договору - одиниця виміру Товару: метрична тонна. Якість Товару: згідно з паспортом якості заводу-виробника та сертифікатом відповідності, якщо Сторони не визначать інше в додатковій угоді до цього Договору. Кількість Товару, що поставляється: визначається додатковою угодою до цього Договору. Загальна кількість Товару, що поставлена Покупцю за цим Договором, визначається сукупною кількістю всіх партій Товару згідно з додатковими угодами до цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на час укладення договору № 29/09/2-14 поставки нафтопродуктів, а саме 29.09.2014 року у пункті 13.1. договору юридичною адресою ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" було вказано: « 79020, Львівська обл., м. Львів, пр-т Чорновола, буд. 67-Г».

В свою чергу, згідно з додатком від 10.03.2015 до договору поставки нафтопродуктів № 29/09/2-14 від 29.09.2014, сторони домовилися внести зміни в реквізити постачальника, та виклали пункт 13.1. договору в новій редакції, вказавши юридичною адресою ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ": « 18006, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Добровольського, буд. 1».

10.03.2015 року позивач уклав з ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" додаткову угоду № 4 до Договору поставки нафтопродуктів № 29/09/2-14 від 29.09.2014, якою сторони погодили, що ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" передає, а позивач приймає та оплачує на умовах РСА зі складу ТОВ "Кворум- Нафта" ст. Гороховка 7,79 мт палива дизельного ДП-3-Євро5-В0 загальною вартістю 214 820, 00 грн. (з ПДВ). Згідно з видатковою накладною № 10/03-000002 від 10.03.2015 та актом прийому- передачі № 10/03-000002 від 10.03.2015, позивач прийняв від ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" 7,790 мт палива дизельного ДП-3-Євро5-В0 загальною вартістю 214 820,00 грн. (з ПДВ).

13.03.2015 року позивач уклав з ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" додаткову угоду № 5 до Договору поставки нафтопродуктів № 29/09/2-14 від 29.09.2014, якою сторони погодили, що ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" передає, а позивач приймає та оплачує на умовах РСА зі складу ТОВ "Кворум- Нафта" ст. Гороховка 4,084 мт палива дизельного ДП-3-Євро5-В0 загальною вартістю 96 040, 00 грн. (з ПДВ). Відповідно до видаткової накладної № 13/03-000008 від 13.03.2015 та акту прийому - передачі № 13/03-000008 від 13.03.2015, позивач прийняв від ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" 4,084 мт палива дизельного ДП-3-Євро5-В0 загальною вартістю 96 040, 00 грн. (з ПДВ).

Також, 24.03.2015 року позивач уклав з ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" додаткову угоду № 6 до Договору поставки нафтопродуктів № 29/09/2-14 від 29.09.2014, якою сторони погодили, що ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" передає, а позивач приймає та оплачує на умовах РСА зі складу ТОВ "Кворум- Нафта" ст. Гороховка 7,776 мт палива дизельного ДП-3-Євро5-В0 загальною вартістю 169 521, 00 грн. (з ПДВ). Згідно з видатковою накладною № 24/03-000004 від 24.03.2015 та актом прийому- передачі № 24/03-000004 від 24.03.2015, позивач прийняв від ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" 7,776 мт палива дизельного ДП-3-Євро5-В0 загальною вартістю 169 521, 00 грн. (з ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що акти прийому-передачі № 10/03-000002 від 10.03.2015, № 13/03-000008 від 13.03.2015, № 24/03-000004 від 24.03.2015 складені у м. Черкаси за адресою місцезнаходження на вказані дати постачальника - ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ", а не за адресою фактичного відвантаження придбаного позивачем дизельного палива (ст. Гороховка). Відповідач зазначив, що вказані обставини спростовують фактичний рух товарів, збільшення активів та збільшення витрат позивача.

Суд не може погодитись з таким твердженням Управління, оскільки законодавцем не встановлено, що зазначений у первинному документі такий обов'язковий реквізит як «місце складання» має бути одночасно місцем підписання первинного документа чи місцем передання товару. Вказана позиція підтверджується Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 у справі № П/811/2129/15.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону Про бухгалтерський облік, на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Пунктом 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (надалі - Положення), встановлено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Абзацом першим пункту 2.4. Положення передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Що ж стосується оформлення товарно-транспортних накладних № КИ-ХР-10/03/1 від 10.03.2015, № КИ-ХР-13/03/5 від 13.03.2015, № КИ-ХР-24/03/2 від 24.03.2015 не за формою № 1-ТТН та з деякими недоліками суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.01.2015 р. у справі № 826/15167/13-а за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару.

Крім того, відсутність окремих реквізитів у первинних документах є лише окремим недоліком та не може спростовувати наявності у підприємства відповідних господарських операцій. Податкове законодавство не пов'язує відсутність деяких реквізитів з правом платника податків на податкові відрахування з податку на додану вартість або формування валових витрат. Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також, Верховний Суд у Постанові від 27.02.2018 у справі № 813/1974/17 зазначив, що наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками Формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення.

В свою чергу, дизельне паливо ДП-З-Євро5-В0, придбане у ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" згідно з видатковими накладними № 10/03-000002 від 10.03.2015, № 13/03-000008 від 13.03.2015, № 24/03-000004 від 24.03.2015, було в подальшому з метою отримання прибутку реалізовано позивачем, і докази на підтвердження цих обставин, як вбачається з акту перевірки, надавалися позивачем при проведенні перевірки.

Крім того, відповідач вказав, що за серпень 2015 року не підтверджується факт придбання палива ДП-Л-Євро4-В0 (код УКТЗЕД ), так як відсутній ланцюг придбання від постачальника ТЗОВ «ТК «Інтергал»;

Факт придбання товариством з обмеженою відповідальністю "ТК "ІНТЕРГАЛ" дизельного палива ДП-Л-Євро4-В0, у подальшому реалізованого позивачу, підтверджується копією Митної декларації на бланку ЄАД форми МД-2 ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" № 903060000/2015/001512, що як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, надавалася позивачем відповідачу разом з запереченнями на акт перевірки.

У вказаній МД-2 № 903060000/2015/001512 ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" вказано як «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання», а одержувачем вказано ТОВ "Нафтотранссервіс" (73011, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 82-А).

Відповідно до наведених у розділі II Порядку заповнення митних декларацій правил заповнення графи 9 "Особа, відповідальна за Фінансове врегулювання" - «Якщо описом цієї графи не передбачено інше, у графі зазначаються відомості про резидента, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту).».

Тобто, ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" уклало зовнішньоекономічний договір (контракт) на поставку дизельного палива ДП-Л-Євро4-В0, а одержувачем зазначено ТОВ "Нафтотранссервіс" (м. Херсон), оскільки саме на складі ТОВ "Нафтотранссервіс" (м. Херсон) ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" зберігало дизельне паливо до моменту реалізації його в тому числі позивачу, що слідує з додаткової угоди № 9 від 27.08.2015 до договору поставки нафтопродуктів № 29/09/2-14 від 29.09.2014, в якій зазначено, що відпуск дизельного палива здійснюється зі складу ТОВ «Нафтотранссервіс» м. Херсон, ст. Текстильна.

Позивачем надано копію договору № 27/3/1-15ХР від 27.03.2015 «на оказание услуг по приему, хранению и отпуску нефтепродуктов», згідно з яким ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" передає на зберігання, а ТОВ "Нафтотранссервіс" приймає та зобов'язується зберігати нафтопродукти, що є власністю ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ". Згідно з п. 1.5. вказаного договору, зберігання відбувається на нафтобазі, що розташована за адресою: м. Херсон, ст. Текстильна, нафтобаза ТОВ "Нафтотранссервіс". Цим же договором (п. 2.10.) передбачається відпуск належних ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" нафтопродуктів з нафтобази ТОВ "Нафтотранссервіс" третім особам (покупцям ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ").

27.08.2015 позивач уклав з ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" додаткову угоду № 9 до договору поставки нафтопродуктів № 29/09/2-14 від 29.09.2014, згідно з якою ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" передає, а позивач приймає та оплачує на умовах FСА зі складу ТОВ «Нафтотранссервіс» м. Херсон, ст. Текстильна, 16,653 мт палива дизельного ДП-Л-Євро4-В0 загальною вартістю 283 240, 80 грн. (з ПДВ).

Згідно з актом прийому-передачі № 27/08-000009 від 27.08.2015 за договором № 29/09/2-14 від 29.09.2014, ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" передало, а позивач прийняв «у власність зі складу ТОВ "Нафтотранссервіс" м. Херсон, ст. Текстильна на умовах FСА наступний Товар: Паливо дизельне ДП-Л-Євро4-В0 Код згідно з УКТ ЗЕД , кількість тон 16,653».

Згідно з товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів № 000009 від

перевезення 16 653 кг палива дизельного ДП-Л-Євро4-В0, придбаного позивачем у ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" , відбувалося з пункту навантаження: «м. Херсон ст. Текстильна, н/б ТОВ "Нафтотранссервіс"».

Відповідно до ст. 61 Конституції України встановлена індивідуальна відповідальність за вчинення правопорушення, тобто платник податків відповідає лише за свої дії, а не за дії своїх контрагентів.

Відповідачем вказав, що відсутні сертифікати якості на ДП-Л-Євро4-В0 (код УКТЗЕД ), що унеможливлює встановити походження даного виду товару.

Але, в додатку до вищевказаної митної декларації на бланку ЄАД форми МД-2 № 903060000/2015/001512 вказано реквізити сертифікату відповідності на відповідне дизельне паливо ДП-Л-Євро4-В0 - «DIN.00373-15, терміном дії з 22.08.15 по 21.02.16», копія якого була надана позивачем відповідачу при проведенні перевірки.

Отже, позивач надав і сертифікат якості на дизельне паливо ДП-Л-Євро4-В0, і докази, що підтверджують придбання товариством з обмеженою відповідальністю "ТК "ІНТЕРГАЛ" дизельного палива ДП-Л-Євро4-В0, у подальшому реалізованого йому.

Крім того, дизельне паливо ДП-Л-Євро4-В0, придбане у ТЗОВ "ТК "ІНТЕРГАЛ" згідно з видатковою накладною № 27/08-000009 від 27.08.2015, було в подальшому з метою отримання прибутку реалізовано позивачем, і докази на підтвердження цих обставин надавалися позивачем при проведенні перевірки.

Як вбачається з акту перевірки, за період з 01.01.2015 по 30.09.2017 позивачем задекларовано в рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 308 775 856 грн. Перевіркою повноти визначення задекларованих позивачем показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 по 30.09.2017 не встановлено їх заниження або завищення.

Відповідачем не надано до суду будь - яких доказів застосування до контрагента позивача фінансових санкцій, наявності вироків судів по закінченим кримінальним справам та інших допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності безтоварності (реальності) господарських операцій або порушення публічного порядку з боку контрагентів або позивача.

В той же час, судом встановлено (доказів про інше відповідачем суду не надано) що у позивача була відсутня, як головна мета одержання доходу винятково або переважно за рахунок податкової вигоди. Навпаки, судом було встановлено намір здійснювати та фактичне здійснення реальної підприємницької діяльності позивачем.

Суд також дійшов висновку, що дії позивача, як платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Крім того, перевіркою встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб відповідачем встановлено не перерахування податку з доходів фізичних осіб під час виплати заробітної плати за березень 2015 року у сумі 653,44 грн. ... підприємством до банку ПАТ «Київська Русь» були надані платіжне доручення № 15 від 19.03.2015 у сумі 30,94 грн. та платіжне доручення № 4645 від 18.03.2015 у сумі 622,5 грн., проте згідно статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 1.25 глави 1 розділу III Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893, зазначені платіжні доручення були повернуті без виконання 25.03.2015 року.

Також, перевіркою встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено не перерахування військового збору під час виплати заробітної плати за березень 2015 року у сумі 178,65 грн. ... підприємством до банку ПАТ «Київська Русь» були надані платіжне доручення № 4642 від 18.03.2015 у сумі 175,5 грн. та платіжне доручення № 17 від 19.03.2015 у сумі 3,15 грн., проте згідно статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 1.25 глави 1 розділу III Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893, зазначені платіжні доручення були повернуті без виконання 25.03.2015 року.

Згідно ст. 1 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" (надалі - Закон №2346-ІІІ) переказ коштів - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону № №2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 зазначеного Закону № №2346-ІІІ ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 ст. 1 даного Закону).

Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Премьера-Ойл" (вул. Фалеєвська, 17, кв. 34, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 32612133) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2018 року № 2, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "ПРЕМЬЕРА-ОЙЛ" з податку на додану вартість на загальну суму 159 088, 75 грн., з яких 127 271, 00 грн. - податкове зобов'язання, 31 817, 75 грн. - штраф.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2018 року № 2, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "ПРЕМЬЕРА-ОЙЛ" з податку на прибуток на загальну суму 114 543, 00 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2018 року № 6.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2018 року № 6, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "ПРЕМЬЕРА-ОЙЛ" з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 653, 44 грн.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Премьера-Ойл" (вул. Фалеєвська, 17, кв. 34, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 32612133) судові витрати в розмірі 4116, 97 (чотири тисячі сто шістнадцять гривень дев'яносто сім копійок) грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 05.06.2018 року.

Суддя В. С. Брагар