Справа № 345/2161/18
Суддя: Юрчак Л. Б.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/2161/18
Провадження № 2-а/345/79/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі : головуючого-судді Юрчака Л.Б., з участю : секретаря судового засідання Бандури Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальойону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 27.05.2018 року постановою серії БР №650328 по справі про адміністративне правопорушення, інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Івано-Франківської області ОСОБА_2, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 ( чотириста двадцять п'ять) грн.. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 27.05.2018 року о 14.09 год. в м. Калуші по вул. Незалежності керував транспортним засобом , не мав при собі посвідчення водія категорії «А» та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та під час руху не був пристебнутим ремнем пасивної безпеки, чим порушив п.2.3в, 2.1а, 2.4 ПДР й скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною, та такою, що підлягає скасуванню, так як 27.05.2018 року приблизно о 13.00 год. він разом із дружиною, ОСОБА_3, рухався в м.Калуші по пр..Л.ОСОБА_4 на автомобілі марки Toyota RAV4 , номерний знак НОМЕР_1 і оскільки , 27.05.2018 року , в м. Калуші святкувалося День міста, пр.. ОСОБА_4 був перекритий й на перехресті пр.. ОСОБА_4 та б. Незалежності перебував регулювальник , який вказав йому повертати саме на б. Незалежності . Проїхавши декілька метрів,він побачив працівників патрульної поліції, які рухались в службовому автомобілі позаду з проблисковими маячками, тому зупинився. Через відчинене вікно його запитали, як він заїхав на б. Незалежності , на що він відповів, що так вказав регулювальник. Вони наказали їхати за їхнім автомобілем до перехрестя вул. Європейська, Шептицького, Незалежності, Євшана й знову включили червоні проблискові маячки і він вимушений був зупинитися в крайньому правому ряді. Інспектор, який скерував їхати за ним, зупинився, вийшов з автомобіля і пішов до поліцейського , який був в іншій патрульній машині з протилежної сторони, переговорив з ним декілька хвилин і від»їхав . До них з дружиною ніхто не підходив. Вони простояли приблизно півгодини , й по-скільки на вулиці було дуже жарко і вони поспішали, то на неодноразове звернення до інспекторів поліції, до них підійшли , і він одразу спитав про причину зупинки, так як знав, що ПДР не порушував. На що працівник поліції сказав надати документи на автомобіль, так як він може бути краденим. Дружина позивача - ОСОБА_3 , є власником автомобіля, тому надала реєстраційні документи на автомобіль та посвідчення водія. Інспектор забрав дані документи й пішов до свого службового автомобіля, як вказав, перевірити їхній автомобіль. Вони прочекали його хвилин 15, після чого позивач знову звернувся до працівників поліції із проханням повернути документи на автомобіль, вказати причину зупинки й нарешті дозволити рух. Однак, працівник поліції вказав позивачу надати всі документи, оскільки він порушив ПДР : під час руху не був пристебнутим ремнем пасивної безпеки. Позивач пояснив інспектору поліції, що він не міг бачити як він керував автомобілем, а бути пристебнутим ремнем безпеки більше півгодини у гарячу пору доби, коли чекаєш працівника поліції є неможливо. Тому показав йому сфотографовані документи: посвідчення водія та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів й пояснив, якщо буде вказана причина його затримання ( більше 30 хв.) , то він покаже всі документи . Однак, після цього працівник поліції вручив позивачу постанову про накладення адміністративного стягнення.

За таких умов позивач вважає , що при розгляді справи інспектором не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Жодних порушень правил дорожнього руху з його боку допущено не було, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП, в звязку з чим просить суд визнати протиправними дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Івано-Франківської області щодо складання постанови серії БР №650328 від 27.05.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП; постанову серії БР №650328 від 27.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі визнати протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з»явився, однак подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити, розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин, хоча про час та мсіце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, проводити розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, копію оскарженої постанови, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 257 КАС України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що 27.05.2018 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Івано-Франківської області на ОСОБА_1 було складено постанову серії БР №650328 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, де ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він , 27.05.2018 року о 14.09 год. в м. Калуші по вул. Незалежності керував транспортним засобом , не мав при собі посвідчення водія категорії «А» та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та під час руху не був пристебнутим ремнем пасивної безпеки, чим порушив п.2.3в, 2.1а, 2.4 ПДР й скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП й накладено стягнення у вигляді 425 грн. штрафу. (а.с.7)

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом п. 22 ч. 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів.

В свою чергу, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, жодного належного підтвердження допущення позивачем порушень вимог ПДР інспектором поліції не представлено.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема: у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку та ін. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із матеріалів справи, позивача не було проінформовано про конкретну причину затримання транспортного засобу (про те, що автомобіль перебуває у розшуку, так і те, що позивач порушив ПДР ) .

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «а» п.2.1, пп. «в» п.2.3 розділу 2 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Однак , з постанови серії БР №650328 від 27.05.2018 року не вбачається, що позивача було визнано винним у вчиненні ще якогось адміністративного правопорушення, окрім правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. В описовій частині оскаржуваної постанови дійсно зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом й під час руху не був пристебнутим ремнем пасивної безпеки. Водночас інформації про те, що його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки в постанові серії БР №650328 від 27.05.2018 року немає.

Законом України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.21.2 ст.21) передбачено, що контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності ... здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Оскільки , інших порушень правил дорожнього руху позивачем ОСОБА_1 не було допущено, відповідач не мав права зупиняти транспортний засіб для предявлення полісу страхування, оскільки це не є самостійною підставою зупинки, передбаченою ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Як зазначено у постанові серії БР №650328 від 27.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення , позивач ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія категорії «А» .

Відповідно до п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 8травня 1993р. №340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим обємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше. Проте , ОСОБА_1 керував автомобілем, а не мотоциклом і у нього було посвідчення водія категорії «В».

Окрім цього, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі , яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Інструкція) визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У відповідності до п.8 розділу 3 Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки (п.9 розділу 3 Інструкції).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Перевіряючи оскаржувану постанову серії БР №650328 від 27 травня 2018 року, на відповідність визначеним КУпАП критеріям, суд на підставі встановлених під час судового розгляду фактів дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст.ст. 245, 280 КУпАП - так як відповідачем не вжито необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, до винесення незаконної постанови.

Крім того, відповідачем на якого законом покладено обов'язок доведення правомірності своїх дій, не надано суду яких-небудь належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що дає підстави вважати, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із встановлених обставин, враховуючи те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, постанову прийнято за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що дії відповідача, яким прийнято дане рішення, вчинені з недотриманням вимог КУпАП , відтак є неправомірними.

З наведених мотивів, оцінивши докази у справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 286 КАС України, суддя,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Івано-Франківської області щодо складання постанови серії БР №650328 від 27.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Визнати постанову серії БР №650328 від 27.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ