Справа № 802/923/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 червня 2018 р. Справа № 802/923/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Дмитришеної Р. М., без участі сторін

розглянувши письмово за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Національної поліції в Одеській області про: визнання дій протиправними та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що старшим сержантом УПД ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 01.07.2017 року було винесено постанову серії БР №361538 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В подальшому, відповідно до положень ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова БР №361538 від 01.07.2017 була оскаржена в строк передбачений ст. 289 Кодексу до вищестоящого органу - Центральний орган Управління Поліції (Національна Поліція), через орган який виніс постанову.

В силу положень ст. 292 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законами України. Проте, в супереч вказаним положенням скарга на постанову БР№361538 від 01.07.2017 розглянута не була, жодного рішення за результатами розгляду прийнято не було, копію рішення скаржнику не надіслано.

В порушення норм КУпАП, нехтуючи законними правами та свободами позивача ГУ НП у Одеській області постанову БР №361538 надіслано для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

Позивач, не погоджуючись із діями відповідача, звернувся до суду із адміністративним позовом та просить: визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень - Головного управління Національної Поліції в Одеській області, що полягають у пред'явленні органу державної виконавчої служби до виконання оскаржених постанов без прийняття рішення за результатом розгляду скарги; зобов'язати ГУ НП в Одеській області утриматись від дій, що полягають у пред'явленні органу державної виконавчої служби до виконання оскаржених постанов без прийняття рішення за результатом розгляду скарги.

Ухвалою суду від 23.03.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

В силу положень КАС України від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог з якого слідує, що проти позову відповідач заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

10.08.2017 року начальником УПД ГУНП в Одеській області полковником поліції ОСОБА_3 було затверджено висновок про результати розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах гр. ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративні правопорушення серії БР № 361538 від 01.07.2017.

Проведеною в межах повноважень перевіркою, в діях поліцейського УПД ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 в частині винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №361538, на підставі довідки, наданої 01.07.2017р., посадовою особою Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля НОМЕР_1 з напівпричепом «ВООЕХ КІБ 33», н/з НОМЕР_2, порушень вимог чинного законодавства не вбачається.

15.08.2017 року за № 3/1-К 219 Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області направило ОСОБА_4 відповідь в якій повідомлено, що проведеною перевіркою підстави для скасування постанови серії БР №361538 від 01.07.2017р. відсутні. В діях поліцейського УПД ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 порушень чинного законодавства не встановлено.

Таким чином, посадовими особами Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області не порушувалися права позивача під час винесення постанови серії БР №361538 від 01.07.2017, та розгляду звернення від 10.07.2017 року вих. №242-9 адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1

14.05.2018 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив за вх. №19323 якою підтримано заявлені позовні вимоги. Крім того зазначено, що предметом спору у справі є безпосередньо дії відповідача, що полягають у зверненні до примусового виконання постанови БР №361538 від 01.07.2017 без прийняття рішення по скарзі. Наведені відповідачем у відзиві аргументи щодо правомірності винесення постанови БР №361538 від 01.07.2017 не стосуються предмета доказування у адміністративній справі.

Також, відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, рішення саме є результатом розгляду скарги. Однак, копії рішення відповідачем до відзиву не долучено, що свідчить про те, що станом на сьогоднішній день скарга вих. №242-9 від 10.07.2017 належним чином розглянута не була, жодного встановленого КУпАП рішення за результатами розгляду скарги не прийнято, відтак, адміністративний позов підтримує та просить задовольнити.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2018.

В судове засідання учасники справи не з'явились. На адресу суду від представника позивача надійшла заява за вх. №23560 про розгляд справи по суті без участі позивача.

За наведеного вище, справа розглядається в письмовому порядку.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Так, поліцейським УПД ГУНП в Одеській області винесено постанову серія БР №361538 від 01.07.2017р. про накладення адміністративно стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Не погоджуючись із постановою серії БР №361538 від 01.07.2017р. ОСОБА_1, відповідно до положень ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення та в строк, передбачений статтею 289 цього ж Кодексу, оскаржив її до Центрального органу Управління Поліції (Національна Поліція) та подав скаргу в орган, який її виніс за допомогою засобу поштового зв'язку, яке згідно інформації Укрпошти поштове відправлення із штрихованим ідентифікатором: 020, отримано 15.07.2017.

В подальшому, відповідачем постанову про адміністративне правопорушення БР №361538 від 01.07.2017р. направлено до органу державної виконавчої служби та відкрито виконавче провадження ВП №55182493 та застосовано заходи примусового виконання.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, тому звернувся до суду з вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язати відповідача утриматись від дій, що полягають у пред'явленні органу державної виконавчої служби до виконання оскаржуваних постанов без прийняття рішення за результатом розгляду скарги.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень. Пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачає що, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

В свою чергу, протиправні дії субєкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обовязкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції субєкта владних повноважень, були обєктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання протиправними дій недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обовязкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обовязковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Судом встановлено, що мотивами визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними є посилання представника позивача на те, що старшим сержантом УПД ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 01.07.2017 року було винесено постанову серії БР №361538 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем подано скаргу від 10.07.2017 вих. №242-9, однак рішення правомочним органом прийнято не було.

Відтак, єдиною підставою у позові позивач зазначає, що на момент звернення до виконання постанови не прийнято жодного рішення за результатами розгляду скарги саме на постанову БР №361538 від 01.07.2017 року.

Проте, надаючи оцінку письмовим доказам судом установлено, що згідно скарги від 10.07.2017, скаржник ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 просить скасувати не постанову БР №361538 від 01.07.2017 року, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №118635 від 30.06.2017.

Натомість, позивач зазначає, що скарга подавалась на постанову БР №361538 від 01.07.2017 року, однак доказу заявленому суду не надано.

Щодо фіскального чеку та опису вкладення, що містяться на а.с. 8, то суд відхиляє його як доказ направлення скарги до Центрального органу Управління Поліції (Національна Поліція) з огляду на те, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Абзацом двадцять сьомим пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення.

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

З огляду на викладене та з урахуванням вказаної повної адреси в описі вкладення, одержувачем відправленої кореспонденції є ГУ НП в Одеській області.

Суд критично оцінює мотиви представника позивача щодо не розгляду скарги уповноваженим органом з огляду на те, що предметом спору як вказує сам позивач є безпосередньо дії ГУНП в Одеській області, що полягають у зверненні до примусового виконання постанови БР №361538 від 01.07.2017. Оцінка щодо прийняття та/або не прийняття рішення уповноваженим органом по скарзі судом не надається, оскільки виходить за межі мотивів та позовних вимог. При цьому, позивач вказує, що скарга подавалась до Центрального органу, який не є учасником справи, та як зазначено вище докази такому відсутні. Посилання позивача, що за результатами розгляду скарги не прийнято рішення, як то передбачено КУпАП судом відхиляються, так як дії/бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо не прийняття останнім рішення та процедура розгляду скарги у даному спорі не оскаржуються.

Відтак, судом береться до уваги, що 10.08.2017 року начальником УПД ГУНП в Одеській області затверджено висновок про результати розгляду скарги на постанову у справ про адміністративне правопорушення серії БР №361538 від 01.07.2017 року. Також, 15.08.2017 року за №3/1-К219 на адресу ОСОБА_4 Головним управлінням Національної поліції в Одеській області направлено лист, з якого убачається, що останню повідомлено про розгляд скарги на постанову БР №361538.

Враховуючи вищезазначене, судовий захист прав, свобод або інтересів позивача можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв'язку умови порушення його прав.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені по справі обставини, суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, який свідчить про протиправність дій відповідача та необхідність зобов'язати суб'єкта владних повноважень утриматись від певних дій.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

В силу ст. 76 достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Під час судового розгляду справи позивачем не надано достатніх доказів, які б вказували на протиправність дій відповідача, натомість останнім як суб'єктом владних повноважень доведено належними засобами доказування правомірність своїх дій, а тому в задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

Відповідно до положень КАС України, судовий збір на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (23100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3)

Головне управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, 0)

Повне судове рішення складено: (21.06.2018)

Суддя/підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: