Справа № 826/10202/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Київ № 826/10202/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
до третя особаНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ОСОБА_1,
провизнання протиправним та скасування розпорядження в частині,-
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - позивач, ПАТ «НАСК «Оранта») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва за позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач, Нацкомфінпослуг), в якому просило суд: скасувати п. 3 розпорядження Нацкомфінпослуг від 16.06.2016 № 1280 в частині звернення ОСОБА_1

В обгартування позовних вимог представник позивача посилається на протиправність оскаржуваного розпорядження в частині звернення ОСОБА_1 (далі -третя особа, ОСОБА_1.), з огляду на те, що ПАТ «НАСК «Оранта», у строк, передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування третій особі у розмірі 22000,00 грн., визначеного угодою, укладеною між ОСОБА_1 та Нацкомфінпослуг за страховим полісом від 01.09.2015 № АЕ/5065057.

Таким чином, представник позивача наголосив, що оскаржуване розпорядження в частині звернення ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на невиконання позивачем умов угоди, укладеної між ОСОБА_1 та Нацкомфінпослуг за страховим полісом від 01.09.2015 № АЕ/5065057.

Разом з тим, не зважаючи на належне повідомлення третьої особи - ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 328, яке вручене третій особі 06.11.2017, останній у судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника у судове засідання також не забезпечив. Жодних клопотань, заяв, пояснень чи заперечень від третьої особи до суду не надходило.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 № 6390 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою суду від 26.10.2017 вказану справу прийнято до провадження суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіним О.А. та призначено справу до розгляду по суті.

Разом з тим, 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 21.12.2017 суд, на підставі приписів ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017) ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено угоду за страховим полісом від 01.09.2015 № АЕ/5065057, відповідно до умов якої загальна суму страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ від 01.09.2015 № АЕ/5065057 складає 22000,00 грн.

В подальшому, 27.11.2015 за участю транспортного засобу «Mersedes Benz» д.н.з. НОМЕР_2 сталася подія, що мала ознаки страхової, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_1

11.12.2015 третя особа звернулась до позивача із заявою, в якій просила виплатити страхове відшкодування (збитки), завдані внаслідок ДТП, згідно незалежної експертизи від 09.12.2015 № 806/12/15.

19..02.2016 позивачем прийнято рішення про виплату третій особі страхового відшкодування у розмірі 11653,37 грн.

25.04.2016 третя особа звернулась із заявою до відповідача за вх. № Д-1708 щодо невиконання позивачем зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.09.2015 № АЕ/5065057 та порушення ПАТ «НАСК «Оранта» вимог законодавства про фінансові послуги.

Поряд з цим, 11.05.2016 позивачем прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмірі 2060,71 грн.

18.05.2016 позивачем прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмірі 8285,92 грн.

Разом з тим, 30.05.2016 відповідачем складено Акт про правопорушення, вчиненні ПАТ «НАСК «Оранта» на ринку фінансових послуг, яким встановлено порушення позивачем вимог законодавства у сфері фінансових послуг № 376/13-14/13/6, яким встановлено, що Товариством здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 22000,00 грн. При цьому, у документах, наданих Товариством до Нацкомфінпослуг відсутня інформація про досягнення згоди між сторонами та потерпілим про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна на дати виплати страхового відшкодування (25.02.2016 та 16.05.2016) та відсутня інформація про сплату пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, у зв'язку з чим відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна та п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В подальшому, 16.06.2016 відповідачем прийнято розпорядження № 1280 «Про застосування заходу впливу до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яким останнього зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 11.07.2016.

Разом з тим, позивач, вважаючи оскаржуване розпорядження в частині ОСОБА_1 протиправним та таким, що порушує його права звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 39 Закону у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

Разом з тим, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг прийнято Положення про застосування Нацкомфінпослуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затверджене розпорядженням Нацкомфінпослуг 20.11.2012 № 2319 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі - Положення № 2319).

Так, відповідно до п. 1.5 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися в: матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Нацкомфінпослуг; звітності, що подається до Нацкомфінпослуг; повідомленнях, отриманих від органів державної влади; повідомленнях, отриманих від міжнародних організацій, іноземних органів державної влади, неурядових організацій іноземних держав; зверненнях громадян; повідомленнях, отриманих від юридичних осіб; повідомленнях, опублікованих у засобах масової інформації; матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Згідно з п. 1.6 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Відповідно до п. 1.8 розділу І Положення №2319, розгляд справ про правопорушення здійснюється виключно Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень.

Згідно з пп. 1 п. 2.1 Положення № 2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

Відповідно до п. 3.1 Положення № 2319, розгляд справ про правопорушення та застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Нацкомфінпослуг як колегіального органу.

Згідно з п. 1.7 Положення № 2319, рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим. Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення. Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4.21 Положення № 2319, за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу; про закриття справи про правопорушення.

Згідно з п. 4.5 Положення № 2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган приймає рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, протягом 60 календарних днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми, суд дійшов висновку, що обов'язковою передумовою для застосування Нацкомфінпослуг заходу впливу є встановлення правопорушення у сфері фінансових послуг.

Разом з тим, зі змісту п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» видно, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, у разі визнання страхового випадку та за відсутності судового спору про дорожньо-транспортну пригоду, страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

При цьому, відповідно до укладеної між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» угоди за страховим полісом від 01.09.2015 № АЕ/5065057, страхувальник зобов'язується відшкодувати 22000,00 грн. страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ від 01.09.2015 № АЕ/5065057.

Як видно з акту від 30.05.2016 № 376/13-14/13/6 та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 11.12.2015 звернувся до позивача із заявою, в якій просив виплатити страхове відшкодування (збитки), завдані внаслідок ДТП, згідно незалежної експертизи від 09.12.2015 № 806/12/15.

За результатами розгляду вказаної заяви, позивач визнав страхову подію та прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування, у зв'язку з чим, в силу вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зобов'язаний був протягом 90 днів з дня отримання такої заяви для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його.

Натомість, рішення про здійснення страхового відшкодування позивачем прийнято 19.02.2016 та того ж дня виплачено страхове відшкодування у розмірі 11653,71 грн.

Поряд з цим, граничний термін виплати позивачем такого відшкодування було 14.03.2016.

Однак, останнім 11.05.2016 та 18.05.2016 прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмірі 2060,71 грн. та у розмірі 8285,92 грн. відповідно, тобто із пропущенням передбаченого п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» строку (строк 90 днів закінчився 14.03.2016).

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що прострочення виплати страхового відшкодування особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сталося не з вини страховика, позивачем суду не надано.

Суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено заборон щодо зміни строків виплати страхового відшкодування, з огляду на те, що ст. 36 вказаного Закону передбачено, що рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплата здійснюється не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з його вини повинен сплатити особі, яка має право на отримання такого відшкодування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом періоду, за який нараховувалась пеня.

З урахуванням викладеного суд погоджується із твердженнями представника відповідача, що позивачем не виконано вимоги оскаржуваного розпорядження, а, відтак, не усунуто порушень вимог законодавства, про які йде мова в оскаржуваному розпорядженні, та не надано Нацкомфінпослуг документів на підтвердження цього.

Крім того, з прохальної частини позовної заяви видно, що позивач просив скасувати п. 3 оскаржуваного розпорядження. Водночас, аналізуючи зміст оскаржуваного розпорядження вбачається, що резолютивна частина рішення не містить пункту три. Із місту позову вбачається, що по суті позивач оскаржує пункт три описової частини рішення, тобто питання встановлення адміністративним судом факту. Проте, пункт три описової частини розпорядження по своїй суті не породжує жодних правових наслідки для позивача, не встановлює будь-яких обов'язків та не містить зобов'язальних приписів та не змінює стан його суб'єктивних прав, а відтак мотивувальна частина рішення не може бути предметом оскарження та, відповідно, позов у цій частині не може бути задоволений.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін