Справа № 826/13803/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 червня 2018 року

справа №826/13803/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3979/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року у складі судді Кармазіна О.А. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 у складі суддів Оксененко О.М., Бистрик Г.М., Федотова І.В. у справі №826/13803/13-а за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Артіль В.М.» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

29 серпня 2013 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу від 06 червня 2013 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 138 362 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на 69 181 грн., та № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 131 773 грн. за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 65 886 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

24 жовтня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, задоволений позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення податкового органу від 06 червня 2013 року № та № .

Ухвалюючи судові рішення суди попередніх інстанцій встановили, що господарські операції позивача з його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Артіль В.М.» спричинили реальні зміни майнового стану платника податків, відповідно витрати і податковий кредит сформовані платником податків правомірно, внаслідок чого відсутні підстави для прийняття податкових повідомлень - рішень.

07 квітня 2014 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи, шляхом відтворення частини акту перевірки та нормативно-правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

28 квітня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків, наведених в ухвалі цього суду від 09 квітня 2014 року, справа із суду першої інстанції не була витребувана.

14 травня 2014 року Підприємством наданий відзив на касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, у якому позивач зазначає, що касаційна скарга за змістом повністю дублює апеляційну скаргу, містить лише посилання на норми податкового законодавства без зазначення суті їх неправильного застосування, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

15 січня 2018 року матеріали касаційної скарги К/9901/3979/18 передані до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є юридичною особою, включене до ЕДРПОУ за номером 24584661, перебуває на податковому обліку з 26 грудня 1996 року, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом у квітні-травні проведено документальну позапланову виїзну перевірку Підприємства по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Артіль В.М.» за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, результати якої викладені в акті перевірки від 23 травня 2013 року №595/41-10/24584661 (далі - акт перевірки).

Керівником податкового органу 06 червня 2013 року прийняті податкові повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у сумі 138 362 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 69 181 грн. Правовою підставою збільшення податку наведені положення підпунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 131773 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 65886 грн. 50 коп. Правовою підставою збільшення суми грошового зобов'язання визначені положення підпунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Артіль В.М.» укладено та виконано договір від 27 серпня 2012 року на поставку продукції.

Оцінюючи спірні операції суди попередніх інстанцій висновувалися на доведеності поставки контрагентом позивача продукції виробничо-технічного призначення та проведенням ремонту, реконструкції та модернізації об'єктів при здійсненні яких придбані позивачем від його контрагента ТМЦ використані (списані) при виробництві робіт (ремонтних, технічного обслуговування) на експлуатаційні витрати.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дослідженнями акту перевірки та долученими до матеріалів справи відповідними первинними документами підтверджений рух придбаної позивачем продукції.

Судами попередніх інстанцій встановлені операції доставки продукції позивачу, включаючи дослідження усіх провізних документів, її оприбуткування та подальше використання, внутрішнє переміщення матеріалів, акти списання використаних запасів, інвентарна картка, щодо наявності у позивача об'єкта ремонту, технічні рішення щодо необхідності та можливості використання придбаних ТМЦ, їх оплата.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доведеність здійснення господарських операцій позивачем, встановлена судами попередніх інстанцій, їх реальний характер вказує на правомірність формування позивачем, як витрат так і податкового кредиту по факту придбання товару (продукції) та спростовують висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відсутність підстав збільшення грошових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість спірними податковими повідомленнями-рішеннями унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірки податковим органом з його контрагентом, як доказ податкового правопорушення, з огляду на те, що зафіксований актом районної податкової інспекції факт неможливості проведення звірки посвідчує виключно цю обставину і жодним чином не впливає на склад податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідачем касаційною скаргою не обґрунтовано, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права внаслідок чого касаційна скарга є невмотивованою.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд вважає, що відсутність складу податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень доводить протиправність визначення грошових зобов'язань з податку на прибуток, податку на додану вартість, застосування штрафних (фінансових) санкцій з цих податків і як наслідок унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність прийняття ним спірних податкових повідомлень - рішень.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі № 826/13803/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер