Справа № 727/1202/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/1202/18

Головуючий у 1-й інстанції: Семенко О.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

21 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання Черняк А.В.

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України та просив скасувати постанову №5043/20900/17 по справі про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.481 МК України, якою його було визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.481 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що строки вивезення автомобіля за митну територію України були пропущені позивачем без наявного умислу-через технічну несправність автомобіля в результаті ДТП, а в подальшому транспортний засіб було викрадено невстановленими обставинами. Також вказує на закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та представник відповідача будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30 січня 2018 року заступником начальника Львівської митниці ДФС-начальником управління протидії митними правопорушеннями та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 винесено постанову в справі про порушення митних правил № 5043/20900/17, якою позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.481 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 17000,00 грн. України.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 27.09.2017 року біля 20:42 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав автомобіль НОМЕР_1, у якому знаходився громадянин ОСОБА_3, що перебуває на тимчасовому консульському обліку у консульській установі України за кордоном.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявлено, що громадянином ОСОБА_3 21.01.2015р. через митний пост «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці було ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «Міtsubishi» VIN НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_2 в митному режимі «Тимчасове ввезення» до 01.03.2015 року, з оформленням зобов'язання про зворотнє вивезення № 408020301/2015/000017 від 21.01.2015р.

Одночасно, у вказаних інформаційних ресурсах, станом на 27.09.2017р. не містилося інформації щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України.

Вважаючи постанову посадової особи відповідача незаконною, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 КУпАП, а відтак - наявні підстави для прийняття спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку цим правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно п.4 ч.3 ст. 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Строки, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, можуть бути продовжені органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Пунктами 4 та 5 ст. 380 МК України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, встановлених Митним кодексом України, або поміщені в інший митний режим.

За змістом ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачем було перевищено встановлений ст. 380 МК України термін перебування транспортного засобу на території України, що перебуває під митним контролем строком більше ніж на десять діб.

В обґрунтування пропуску цього строку ОСОБА_3 вказав, що у його діях не було умислу на порушення митних правил, оскільки він збирався вивезти ввезений ним автомобіль у передбачений законом строк, проте не зміг цього зробити через обставини непереборної сили, а саме-ДТП, а згодом викрадення автомобіля третіми особами.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Водночас, статтею 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118 до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Крім цього, за правилами п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 р. № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Вказаним Порядком також передбачено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 161/5960/17 (провадження № К/9901/38405/18).

Отже аналіз вищезазначених норм свідчить, що безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК, є повідомлення митного органу про факт аварії дії непереборної сили, а також дотримання Порядку встановлення факту аварії або дії непереборної сили, що у даному випадку не було своєчасно, без поважних причин зроблено позивачем. Відтак колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що наведені позивачем обставини мають слугувати підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності.

Відносно доводів позивача про те, що він повідомив митний орган про ДТП та викрадення, то як встановлено колегією суддів, з відповідною заявою останній звернувся 26.12.2017 року, тобто майже через два роки після настання події, яка містить ознаки правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України.

Стосовно тверджень апелянта про те, що оскаржувана постанова винесена поза межами строків, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вказує на таке.

За змістом ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.481 МК України, оскільки останній 21.01.2015р. ввіз на митну територію України транспортний засіб марки в митному режимі «Тимчасове ввезення» до 01.03.2015 року, однак в зазначений термін вказаний автомобіль не вивезений за межі митної території України.

Між тим, представник позивача посилається на те, що неодноразово перетинав кордон, після спливу терміну перебування транспортного засобу на території України, і під час перевірки документів у працівників митниці була можливість виявити з інформаційної бази факт вчиненого правопорушення, а отже зважаючи на те, що воно не є триваючим, строк притягнення до адміністративної відповідальності вже закінчився.

Стовно зазначених посилань позивача, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

За змістом частини першої статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу,- не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу даної норми слідує, що перелік триваючих порушень, наведений у ній є орієнтовним, але не вичерпним.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на момент виявлення правопорушення ч.3 ст.481 МК України обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України встановлений ч.3 ст.308 МК України виконаний не був, що не спростовано позивачем в суді першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу за межі митної території України характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов'язку та вчиняючи такі діяння, останній перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер, а тому є триваючим.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 по справі № 450/2731/15-а.

Так, суть вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України фактично полягає в тому, що ним не усунуто та продовжується порушення ст.380 МК України.

А отже, зважаючи на те, що дане правопорушення є триваючим, колегія суддів вважає помилковими посилання позивача на те, що строк для накладення адміністративного стягнення закінчився.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.77, 205, 243, 264, 272, 286, 288, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.