Справа № 343/608/18
Суддя: Лицур І. М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/608/18
Провадження №: 2-а/0343/32/18
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

секретаря Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 242383 від 24.03.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 242383 від 24.03.2018 року про притягнення його адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., а провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що 24 березня 2018 року на автомобілі «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1, він рухався по автодорозі Долина-Хуст. Близько 10:45 год. на виїзді з села Майдан Міжгірського району Закарпатської області біля стаціонарного пункту патрульної поліції його було зупинено сержантом поліції ОСОБА_3, який сказав, що він порушив п.9.8 ПДР, а саме, керуючи автомобілем, не ввімкнув ближнє світло фар або денні ходові вогні у світлу та сонячну пору доби. Відповідно до п.9.8 ПДР, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Він визнає, що дійсно керував автомобілем з вимкненим ближнім світлом фар, однак з увімкненими габаритними вогнями, оскільки в конструкції транспортного засобу «SKODA FABIA» денні ходові вогні відсутні, тому на місці зупинки він негайно увімкнув ближнє світло фар. Тоді сержант поліції ОСОБА_3 сказав, що він порушив п.2.3 «в» ПДР, тобто не був пристебнутий ременем безпеки. Він пояснив відповідачу, що відстебнувся вже після зупинки автомобіля та запропонував з цього приводу відповідачу, як посадовій особі, опитати пасажирів його транспортного засобу в якості свідків. Однак ОСОБА_3 безпідставно проігнорував його пояснення й повідомив, що в стаціонарному пункті поліції працює відеокамера і правопорушення зафіксовано на відео, яке він долучить до постанови. Незважаючи на його заперечення та пояснення, відповідач на місці зупинки транспортного засобу виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, хоч він цього правопорушення не вчиняв. Дану постанову він підписав, однак вказав, що з нею не погоджується, оскільки постанова винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, за відсутності події та складу правопорушення, а також доказів його вини у вчиненні правопорушення. Так, в оспорюваній постанові сержантом поліції ОСОБА_3 вказано, що він порушив вимоги п.2.3 «в» ПДР, а саме: керував транспортним засобом, не пристебнувшись ременем безпеки, що не відповідає дійсності, оскільки він та пасажир на передньому сидінні під час руху транспортного засобу були пристебнуті ременями безпеки. Крім того, ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Проте, згідно п. 9.1 «г» ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Відповідно до ст. 125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження, тому відповідач мав би притягнути його до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП. Разом з тим, при винесенні постанови сержантом поліції ОСОБА_3 порушено вимоги ст. 280 КУпАП, так як постанова не містить повного найменування органу, що виніс постанову, не зазначено, до якого саме підрозділу належить поліцейський сержант поліції ОСОБА_3; не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. В порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, відповідачем не було оголошено йому про справу, яка розглядається, не розяснено права та обовязки, що є грубим порушенням його конституційних прав, не надано можливості скористатись правовою допомогою. В порушення вимог ст. 59 Конституції України відповідачем не додано доказів фіксації адміністративного правопорушення засобами фото- та/або відеоспостереження, на які він посилався, не опитано і не відібрано пояснення свідків, які перебували у його транспортному засобі. Вважає, що постанова серії НК № 242383 від 24.03.2018 року в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв, з порушенням його законних прав, що привело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, при цьому додатково пояснив, що 24 березня 2018 року він зі знайомим їхав на відпочинок в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області. На стаціонарному посту його автомобіль було зупинено співробітником поліції, який повідомив, що в автомобілі не ввімкнено ближнє світло фар, що є грубим порушенням п.9.8 ПДР. Він пояснив відповідачу, що в конструкції транспортного засобу «SKODA FABIA» денні ходові вогні відсутні, тому він увімкнув габаритні вогні. Також на місці зупинки він негайно увімкнув ближнє світло фар. Тоді відповідач почав погрожувати, що оскільки він не погоджується з правопорушенням, то він складе постанову за керування автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки, після чого виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, тобто за порушення, якого він не вчиняв, оскільки ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Крім того, відповідач порушив його право на захист, відмовив в можливості скористатися правовою допомогою та взагалі не взяв до уваги його пояснень, не опитав свідків, не розяснив його прав та обовязків, не зясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідач заперечував його право надати пояснення, тому він написав свої пояснення на окремому аркуші та просив долучити їх до постанови. За таких обставин просив позов задоволити, визнати протиправною та скасувати винесену відповідачем постанову про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки він цього правопорушення не вчиняв, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач в судове засідання на повторний виклик не зявився і про причини своєї неявки не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, що підтверджується повідомленнями про вручення йому рекомендоваих поштових відправлень. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому з урахуванням цих обставини та положень ст. 205 КАС України судом вирішено не відкладати розгляд даної справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події чи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року

за № 1408/27853 з наступними змінами, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 242383 від 24.03.2018 року, винесеної поліцейським сектору реагування патрульної поліції Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції сержантом поліції ОСОБА_3 (а.с. 6), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що 24 березня 2018 року о 10:40 год. на 61 км автодороги Долина-Хуст ОСОБА_2, не будучи пристебнутим ременем безпеки, керував транспортним засобом «Шкода Фабія», номерний знак НОМЕР_1, без ввімкненого світла ближніх фар або денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п.2.3 «в» та п.9.8 ПДР. В постанові зазначено, що до неї додано пояснення ОСОБА_2

Як пояснив суду позивач, 24.03.2018 року він дійсно керував автомобілем «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі Долина-Хуст, однак він та його пасажир збоку під час руху транспортного засобу були пристебнуті ременями безпеки. Оскільки в конструкції транспортного засобу «SKODA FABIA» денні ходові вогні відсутні, то він керував автомобілем з увімкненими габаритними вогнями, на місці зупинки негайно увімкнув ближнє світло фар, про що він пояснював відповідачу, однак останній ці пояснення проігнорував.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що того дня в березні місяці 2018 року вони разом з ОСОБА_2 їхали кататися на лижах в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області. На посту їх автомобіль було зупинено співробітником поліції, який сказав, що в автомобілі не ввімкнено ближнє світло фар, а потім стверджував, що водій ОСОБА_2 не був пристебнутий ременем безпеки. Однак, твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки і позивач, і пасажир на передньому сидінні були пристебнуті ременями безпеки. Після зупинки ОСОБА_2 відстебнув ремінь безпеки, тому що змушений був вийти з автомобіля.

Вищенаведені пояснення позивача та свідків в судовому засіданні нічим не спростовані.

Крім того, суд вважає, що пояснення позивача є логічними та послідовними, оскільки він від самого початку, тобто з моменту зупинки автомобіля працівниками поліції, категорично стверджував, що був пристебнутий ременем безпеки.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав що дійсно керував автомобілем з вимкненим ближнім світлом фар, однак з увімкненими габаритними вогнями, оскільки в конструкції транспортного засобу «SKODA FABIA» денні ходові вогні відсутні, на місці зупинки він негайно увімкнув ближнє світло фар.

Відповідно до п.9.1 «г» ПДР, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Пунктом 9.8 вказаних Правил передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Судом встановлено, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначено в оспорюваній постанові, останній під час зупинки поліцейським вже рухався по автодорозі, а в розумінні даної статті, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п.п. 9.2, 9.7 ПДР.

При винесенні даного рішення суд також враховує те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідач не представив жодних доказів, які б спростували твердження позивача,тому усі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

На вимогу суду № 2097 від 18.05.2018 року про надання письмових пояснень ОСОБА_6 та інших матеріалів адміністративної справи (а.с. 25), яку він отримав рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.05.2018 року (а.с. 26), відповідач не відреагував.

Також в судовому засіданні не здобуто доказів дотримання відповідачем вимог п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, зокрема, щодо оголошення справи, яка підлягає розгляду, розяснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обовязків, вирішення клопотань позивача про надання йому права захист, допиту свідків, які були присутні на місці події.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено незаконно, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому постанову серії НК № 242384 від 24.03.2018 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3, слід визнати протиправною та скасувати.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасування рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає за необхідне провадження в справі закрити, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю в дійях особи складу адміністративного правопорушення.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 9, 122, 125, 247, 251, 258, 268, 276, 280, 283, 284, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 з наступними змінами, керуючись ст.ст. 242-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 242384 від 24.03.2018 рокупро накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область м.Долина вул. Грушевського, 20/18, паспорт серії СС, номер: 772707, виданий Богородчанським РВ УМВС в Івано-Франківській області 18.05.1999 року.

Відповідач: сержант поліції ОСОБА_3 поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції Закарпатської області, що знаходиться за адресою: 90000, Закарпатська область смт. Міжгіря вул. Воззєднання, 1.

Суддя: