Справа № 466/3457/18
Суддя: Єзерський Р. Б.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3457/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, проживаючого за адресою: 79020, м. Львів, вул. Варшавська, 62/50 до ОСОБА_3 патрульної поліції у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

установив:

08.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 ОСОБА_3 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_4 серія ВР № 113295 від 30.04.2018 року в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255,00 грн.

Вважає зазначену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки прийнята не лише з порушенням процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення, але й без належних на те правових підстав.

Зазначає, що він, 30.04.2018 близько 09:10 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Шпитальній в напрямку «Краківського ринку» у м. Львові помітивши, що стрілка на шкалі приладу, який показує температуру охолоджувальної рідини двигуна піднялась вверх, в червону зону, тобто температура вказаної рідини досягла критичного значення та подальше використання автомобіля може спричинити перегрів (пошкодження) двигуна та інших вузлів (агрегатів) автомобіля, і буде досить дороговартісним в ремонті.

Оскільки вул. Шпитальна є вулицею з одностороннім рухом та по праву сторону були припарковані автомобілі , не маючи змоги зупинитись без перешкоди для інших учасників дорожнього руху, які рухались позаду нього він прийняв рішення проїхати вперед по вулиці оскільки знав, що попереду через 50 метрів буде велике перехрестя на якому можна знайти місце для тимчасової вимушеної зупинки без перешкод для інших учасників дорожнього руху. Виїхавши на вказане перехрестя, а саме: перехрестя вул. Я.Рапопорта- Шпитальна ОСОБА_2 зупинив автомобіль за напрямком в якому рухався ліворуч, перпендикулярно поруч з вже припаркованими автомобілями та відповідно до п.9.9 «а» Правил дорожнього руху України увімкнув аварійну сигналізацію. Така вимушена зупинка не створювала перешкод іншим учасникам дорожнього руху та відповідала вимогам п.15.14 Правил дорожнього руху України, окрім цього таке розташування автомобіля надавало йому можливість припаркувати його у вільне місце поруч з іншими автомобілями прибравши його з місця вимушеної зупинки.

Проте, через 40-50 секунд до нього підійшов інспектор взводу 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 та повідомив, що здійснюється відеофіксація нагрудною камерою та те, що він порушив Правила дорожнього руху і на нього буде складена відповідна постанова про адміністративне правопорушення, чим не дав можливості йому завершити маневр з паркування автомобіля у вільне місце. Повідомивши інспектору Бігуну І.О. що змусило його здійснити зупинку в цьому місці, а саме: критично високий показник температури охолоджувальної рідини в системі, на що останній повідомив, що це не відповідає дійсності та наказав передати йому для перевірки та складання постанови посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, виконавши вимогу працівника поліції ОСОБА_2 надав такі документи, а також повідомив, що протягом останніх 10 років не вчиняв та не притягався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, однак така інформація не була врахована при винесені постанови, як і не було враховано технічний стан автомобіля, який безпосередньо і був причиною його вимушеної зупинки у вказаному місці. А тому, перебуваючи в умовах уникнення створення перешкод учасникам дорожнього руху (транспортним засобам), які рухались позаду нього по вул. Шпитальній у м. Львові та уникнення перегріву, пошкодження двигуна та його агрегатів автомобіля яким ОСОБА_2 керував («Мітсубіши Грандіс» д.н.з. НОМЕР_2) у інспектора поліції ОСОБА_4 склалось хибне переконання, припущення у вчинені ним винної умисної, необережної дії, яка посягає на встановлений порядок - Правила дорожнього руху України.

Позивач вважає, що при розгляді справи посадова особа ОСОБА_3 патрульної поліції не з'ясувала всіх обставин справи, не встановила чи наявний факт вчинення адміністративного правопорушення, неправильно застосувала законодавство у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, просить постанову скасувати.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, подавши в канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у місті Львові та інспектор взводу 2 роти 1 батальйону 1 ОСОБА_3 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення. Враховуючи вимоги ч. 3 п. 2 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ВР № 113295 від 30.04.2018 року, складеної інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 1 ОСОБА_3 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_2 30.04.2018 року o 09 год. 15 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Рапопорта-Шпитальна керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Grandis» номерний знак НОМЕР_2 здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_2 даною постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 255 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 258 КУпАП встановлює, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Це означає, що винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення відповідає вимогам закону.

В рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 Конституційний Суд України зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення, зазначені в ст. 258 КУпАП, застосовується скорочене провадження, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Після винесення Конституційним Судом України рішення № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII було доповнено ст. 258 КУпАП вищезазначеною частиною другою, що має наслідком застосування скороченого провадження у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Скорочене провадження не передбачає можливості відкладення винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів, зокрема порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки.

Позивач обґрунтовує відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, тим, що рухаючись транспортним засобом марки «Mitsubishi Grandis» номерний знак НОМЕР_2 на перехресті вулиць Рапопорта-Шпитальна у м. Львові здійснив вимушену зупинку на перехресті, оскільки на його транспортному засобі стрілка на шкалі приладу, яка показує температуру охолоджувальної рідини двигуна піднялась вверх, в червону зону, тобто температура вказаної рідини досягла критичного значення та подальше використання автомобіля може спричинити перегрів (пошкодження) двигуна та інших вузлів (агрегатів) автомобіля, тому він зупинився та увімкнув аварійний сигнал, оскільки його транспортний засіб перебував в несправному стані.

Позивач здійснив зупинку на перехресті, що забороняється та даний факт позивачем не оскаржувався, а саме порушив п. 15.9 ґ ПДР України, тобто зупинка забороняється

на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.1.10 ПДР України, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. Ця ситуація виникає тоді, коли зупинка зумовлена неочікуваною небезпечною для руху несправністю транспортного засобу, загрозою падіння вантажу (або його падінням) або раптовим погіршенням стану здоровя водія, в тому числі і його фізичного стану (осліплення, втома, сонливістю тощо). Не вважається вимушеною зупинка перед світлофором, за вказівкою співробітника поліції, в дозволеному місці, повязана із затором тощо. У цих випадках не потрібно вмикати аварійну світлову сигналізацію або виставляти знак аварійної зупинки. Навмисна зупинка в місці, де це заборонено дорожніми знаками, дорожньою розміткою або відповідними вимогами Правил і де не виконуються умови, перелічені в цьому терміні, в тому числі і з увімкненням аварійної світлової сигналізації, є порушенням ПДР України.

Позивач зазначає, що здійснив зупинку на перехресті, оскільки його транспортний засіб перебував в несправному стані, однак суду не надав жодних доказів, що його автомобіль перебував в несправному стані, отже, відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а тому суд не знаходить підстав для задоволення даного позову, а дії позивача розцінюються як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з дотриманням вищезазначених критеріїв, тому є правомірною і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 76, 77, 211, 241-244, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України,

ухвалив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, проживаючого за адресою: 79020, м. Львів, вул. Варшавська, 62/50 до ОСОБА_3 патрульної поліції у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_1