Справа № 823/2164/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 червня 2018 року справа № 823/2164/18

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/2164/18

за позовом комунального підприємства «ВодГео»

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, прийнято ухвалу.

01.06.2018 КП «ВодГео», звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області, просить:

- визнати протиправним та скасування податкове повідомлення рішення (далі ППР) від 25.10.2017 № НОМЕР_1.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві десять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Копію зазначеної ухвали позивачем отримано 12.06.2018, що підтверджується відміткою у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення (штрих кодовий ідентифікатор 303).

21.06.2018 на адресу суду надійшла заява позивача з додатками у порядку усунення недоліків.

Перевіривши матеріали зазначеної заяви суд зазначає про таке.

Ухвалою від 04.06.2018 позивачеві відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та зазначено, що позивачеві потрібно сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у сумі 4510 грн. 15 коп.

Позивачем до заяви про усунення недоліків не додано доказів сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру, натомість зазначено про тяжке матеріальне становище, у обґрунтування якого вказано про наявність рішення КААС від 06.03.2018 у справі № 823/1775/17 про стягнення податкового боргу у сумі 2255098 грн. та надано копії інкасових доручень ГУ ДФС України у Черкаській області Смілянському відділенню АТ «УкрСиббанк», де відкрито рахунок КП «ВодГео» від: 21.03.2018 № 120, 125; 22.03.2018 №129; 23.03.2018 №138; 28.03.2018 № 156; 29.03.2018 № 165; 02.04.2018 №183; 10.04.2018 №192; 13.04.2018 №216, 20.04.2018 №224; 24.04.2018 №240; 15.05.2018 №284;17.05.2018 №300. Також зазначено про наявність ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 823/1775/17, відповідно до якої КП «ВодГео» необхідно сплатити судовий збір у сумі 67652 грн. 96 коп.

Суд зазначає, що згідно із ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. У ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. З аналізу наведеної правової норми суд дійшов висновку, що для відстрочення сплати судового збору достатньо однієї із зазначених умов. Натомість, позивач у даній справі не є фізичною особою.

Суд зазначає, що у частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд в ухвалах від 04.06.2018 у справі № 826/17188/17 (74488073), від 04.06.2018 у справі № 990/537/18 (74488231), від 10.05.2018 у справі № 826/26385/18 (73901550), від 07.05.2018 у справі № 804/8835/17 (73844067). Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Замість подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі, визначеному законодавчими актами та ухвалою, позивач не надав належних доказів на підтвердження відсутності достатніх коштів для оплати судових витрат (у контексті скрутного матеріального стану): балансу, інших форм фінансової і податкової звітності, відмови у наданні кредиту у взаємозв'язку із наданими рішеннями судів різних інстанцій, стану банківських рахунків, зміни умов господарювання, ризику неплатоспроможності, тощо.

Матеріали позовної заяви та заяви про усунення недоліків у справі № 823/2164/18 не містять обставин і відповідних доказів щодо майнового стану скаржника чи інших передбачених наведеною вище законодавчою нормою підстав для звільнення від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України, як однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у ст.8 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні ЄСПЛ у рішенні Kreuz проти Польщі від 19.06.2001, 28249/95 зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідні положення щодо сплати судового збору, передбачені Законом України «Про судовий збір», є певними фінансовими зобов'язаннями перед державою для реалізації права на звернення до суду.

ЄСПЛ у рішенні Terem LTD, Cytcyttkin and Olius проти України» від 18.10.2005 відсутність фінансування не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зазначає, що судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів, а обовязок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду, без надання переваг.

Враховуючи зазначене, суд встановив, що недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі від 04.06.2018 позивачем не усунуто, а саме не надано доказів сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.169 КАС України).

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України).

Керуючись ст. ст. 169, 248, 293-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву комунального підприємства «ВодГео» () до Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набрала законної сили відповідно ст. 256 КАС України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова