Справа № 724/454/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 724/454/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гураль Л.Л.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

21 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2018 року (повний текст якого складено 22 травня 2018 року у м. Хотині) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області Жучковського Владислава Валерійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області Жучковського Владислава Валерійовича, в якому просила скасувати постанову серії ВР № 077371 від 01 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження у справі закрити за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона правопорушення у якому її визнано винною не вчиняла, так як не вчиняла жодного маневру, зазначеного в п. 9.2 "б" ПДР України, а тому не повинна була подавати будь-які сигнали світловими покажчиками повороту.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на її переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що у спірній дорожньо-транспортній ситуації, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, вона продовжила рух прямо і за таких обставин в разі подачі правого покажчика повороту, навпаки порушила б п.9.4 ПДР України.

20 червня 2018 року до суду надійшли додаткові пояснення по справі від ОСОБА_2, в яких позивач просила провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 01 квітня 2018 року поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області Жучковським В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 077371, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., оскільки позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись по трасі Н-03 323 км с. Недобоївці Чернівецької області виїжджаючи із другорядної дороги на головну не ввімкнула правий покажчик повороту, чим порушила п. 9.2 "б" ПДР України (а.с.5).

Не погоджуючись із винесеною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а відтак постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №0777371 від 01.04.2018 винесена правомірно.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 9.2. "б" ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п. 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху (п. 9.4 ПДР України).

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно протиправності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

В матеріалах справи наявний диск з відеозаписом від 01.04.2018, на якому зафіксовано виключно процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, протягом якого позивач не погоджувалась з діями відповідача стосовно притягнення її до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому було б зафіксовано безпосередньо порушення ОСОБА_2 правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку або факт визнання вчинення даного правопорушення.

Разом з тим, апелянт наполягає на тому, що вимоги п. 9.2 "б" ПДР України не порушувала, оскільки у спірній дорожньо-транспортній ситуації взагалі не повинна була подавати світловий покажчик повороту (правий), оскільки при виїзді з другорядної дороги на головну продовжила рух прямо і не здійснювала будь-якого маневру (перестроювання, повороту та розвороту). Більше того, позивач вказує на те, що вона продовжила рух прямо і у разі подачі правого покажчика повороту навпаки б порушила п. 9.4 ПДР України, так як забороняється подавати сигнал, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не спростовано позицію ОСОБА_2 щодо дотримання нею ПДР при виїзді з другорядної дороги на головну і не надано будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що відповідачем, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, належним чином не доведено факт порушення позивачем п. 9.2 "б" ПДР, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Положеннями п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області Жучковського Владислава Валерійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 077371 від 01 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 червня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.