Справа № 825/4011/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року

Київ

справа №825/4011/14

адміністративне провадження №К/9901/12891/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №825/4011/14

за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання наказу протиправним та поновлення на роботі, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Служби безпеки України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року (прийняту у складі суддів: головуючого судді - Лобана Д.В., суддів: Поліщук Л.О., Скалозуба Ю.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Бужак Н.П., суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.),

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним наказ Голови Служби безпеки України від 14 листопада 2014 року №2090-ОС та зобов'язати начальника Управління Служби безпеки України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення стало клопотання начальника Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, відповідно до рішення атестаційної комісії, затвердженого протоколом від 10 червня 2014 року №5. Вважає, що проведення атестації від 5 червня 2014 року саме з підстави, визначеної пунктом «г» статті 51 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, являється незаконним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки на нього дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність, не накладалося. Крім того, зазначає, що атестація від 5 червня 2014 року проводилась за період з лютого 2013 року по червень 2014 року та без відповідного наказу на її призначення. Разом з тим, попередня атестація була проведена за період з листопада 2011 року по травень 2013 року. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення відповідачем вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України стосовно строків, порядку та підстав проведення атестації.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 26 січня 2016 року Чернігівський окружний адміністративний суд вирішив:

3.1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

3.2. Визнати неправомірними та скасувати накази Служби безпеки України від 24 вересня 2014 року №1867-ОС та від 14 листопада 2014 року №2090-ОС.

3.3. Зобов'язати Службу безпеки України поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачами не доведено факт невиконання або неналежного виконання позивачем, під час службової діяльності, вимог чинного законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на Службу безпеки України завдань. Також, відповідачами не зазначено, які саме накази начальників (керівників) або розпорядчі документи не було виконано позивачем. Крім того, не надано доказів ознайомлення позивача з документами, невиконання яких слугувало підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Також, строк накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби на ОСОБА_1 було пропущено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016 року 6 липня 2016 року апеляційну скаргу Служби безпеки України та управління Служби безпеки України в Чернігівській області залишено без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року залишено без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

7. Короткий зміст вимог касаційних скарг

8. 21 березня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Служби безпеки України.

9. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою Служби безпеки України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016 року.

11. Верховний Суд ухвалою від 7 травня 2018 року прийняв до провадження вказану касаційну скаргу.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача у справі):

12.1 Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

12.2 Відповідач зазначає, що звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби відбулося відповідно до діючих нормативно-правових актів, жодних його прав, законних інтересів та свобод при цьому порушено не було. Посилається на те, що суди дійшли помилкового висновку про пропуск строків накладення дисциплінарного стягнення. Суд першої інстанції помилково скасував наказ Служби безпеки України від 24 вересня 2014 року №1867-ОС, оскільки позивач не заявляв позовних вимог про скасування вказаного наказу. Крім того, зазначивши у своїх судових рішеннях про те, що відповідачем не було вказано чіткої підстави для застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що у мотивувальній частині наказу Служби безпеки України від 24 вересня 2014 року №1867-ОС чітко вказано всі підстави для застосування саме такого дисциплінарного стягнення та нормативно-правові акти, вимоги яких були порушені позивачем.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області з 1999 року на посадах оперативного складу. З 26 червня 2013 року займає посаду оперуповноваженого Щорського міжрайонного відділення Управління Служби безпеки України в Чернігівській області.

14. У червні 2014 року начальником Щорського МРВ УСБ України в Чернігівській області було проведено атестування позивача за період з лютого 2013 року по червень 2014 року.

15. Як вбачається із тексту атестації, за час перебування на посаді капітан ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативного боку, як недисциплінований, безініціативний та неуважний співробітник; до виконання службових обов'язків ставився недбало, недостатньо уваги приділяв роботі з оперативними джерелами, підбору та вивченню кандидатів на вербування; до перевірки сигнальної інформації ставився формально, заплановані заходи виконував не в повному обсязі; у звітному періоді оперативно-розшукові та контррозвідувальні справи не заводились, перспективні матеріали для виправлення зазначеної ситуації відсутні; станом на 5 червня 2014 року має 8 дисциплінарних стягнень (три догани: 31 серпня 2010 року, 20 грудня 2013 року та 22 травня 2014 року і п'ять суворих доган: 4 жовтня 2010 року, 30 серпня 2013 року, 2 вересня 2013 року, 12 березня 2014 року та 3 червня 2014 року); зовні незібраний, має схильність до зловживання спиртними напоями, у т.ч. в робочий час, а отже за своїми професійними, діловими та моральними якостями займаній посаді не відповідає, у зв'язку з чим рекомендовано начальнику Управління Служби безпеки України в Чернігівській області звернутись до голови Служби безпеки України з клопотанням про накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

16. Крім того, 9 вересня 2014 року начальником Щорського МРВ УСБ України в Чернігівській області подано начальнику Управління СБ України в Чернігівській області рапорт з клопотанням про накладення на капітана ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність. Вказаний рапорт обґрунтований негативною характеристикою позивача, який безвідповідально ставиться до своїх обов'язків, допускає порушення дисципліни, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. У серпні 2014 року позивачем було допущено недбалість при роботі з негласним апаратом (не проводив заплановані зустрічі) та незадовільна організація роботи за контррозвідувальною справою.

17. Наказом Служби безпеки України від 24 вересня 2014 року № 1867-ОС на позивача, відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

18. Наказом Служби безпеки України від 14 листопада 2014 року №2090-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом "б" пункту 61 та підпунктом "є" пункту 62 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (через службову невідповідність) у запас Збройних Сил України.

19. Вважаючи, що його звільнено з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Конституція України.

20.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

21.1. Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

21.2. Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

21.3. Частина друга статті 11. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

22. Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

22.1. Стаття 1. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

22.2. Стаття 2. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

22.3. Стаття 4. Військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

22.4. Стаття 45. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

22.5. Пункт «є» статті 68. На молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: як звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

22.6. Стаття 84. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

22.7. Стаття 85. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині) призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

22.8. Частина друга статті 86. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

22.9. Стаття 87. Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

22.10. Стаття 91. Заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

23. Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007.

23.1. Підпункт «е» пункту 62. Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби через службову невідповідність.

23.2. Підпункт «г» пункту 51. Атестування військовослужбовців Служби безпеки України у мирний час проводиться при поданні до звільнення за підпунктом "е" пункту 62 чи підпунктом "е" пункту 63 цього Положення військовослужбовців, на яких накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність, якщо вони протягом року не виправили свою поведінку зразковим виконанням військового обов'язку і стягнення не відіграло виховної ролі.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

25. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що звільнення з військової служби за службовою невідповідністю є видом дисциплінарного стягнення, а тому воно має відбуватись із дотриманням відповідних норм Дисциплінарного статуту. У зв'язку з цим, звільненню зі служби за службовою невідповідністю та виданню про це відповідного наказу повинно передувати невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків або скоєння ним конкретного порушення військової дисципліни чи громадського порядку, виявлення такого невиконання (неналежного виконання) або порушення, а також встановлення вини особи у його скоєнні (вчиненні).

26. Як зазначено представником відповідача у касаційній та апеляційній скаргах, підставою для звільнення позивача з військової служби став рапорт начальника Щорського МРВ УСБ України в Чернігівській області від 8 вересня 2014 року на ім'я начальника УСБ України в Чернігівській області.

27. Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що у вищевказаному рапорті зазначається про наявність у діях позивача декількох дисциплінарних проступків, останнє із яких було вчинено у серпні 2014 року. Разом з тим, наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було прийнято у вересні 2014 року.

28. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням 10- денного строку, встановленого пунктом 87 Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

29. Посилання касатора на ту обставину, що Голові СБУ стало відомо про таке порушення лише 15 вересня 2014 року про, що свідчить резолюція на рапорті про звільнення, колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставним, оскільки пункт 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України не пов'язує дату обізнаності осіб, які приймають рішення про звільнення працівника зі служби, з датою виявленням дисциплінарного проступку військовослужбовця.

30. Доводи представника відповідача про те, що позивача звільнено лише за незадовільну роботу по веденню контррозвідувальної справи є безпідставними з огляду на наступне.

31. Як вбачається із наказу №1867 від 24 вересня 2014 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за службовою невідповідністю. Зокрема у наказі було зазначено, що мало місце систематичне порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності ініціативи, послідовності у роботі, невиконання планових заходів по контррозвідувальній справі, неналежному виконанні вимог статті 4 ( в частині обов'язку кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів). Дисциплінарного статуту ЗС України, статті 11 (в частині обов'язків військовослужбовців свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок, виконувати свої обов'язки та додержуватися вимог статуту ЗС України, Статуту внутрішньої служби ЗС України, порушення пп.5,6 п 4.1 розділу 4 Критеріїв оцінки результатів оперативно-службової діяльності СБУ, п. 8.1 Інструкції про порядок ведення контрозвідувальних справ у СБУ.

32. Отже, в наказі про звільнення позивача з військової служби міститься перелік систематичних порушень дисципліни, що потягло за собою накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю відповідно до пункту «є» статті 68 Дисциплінарного статуту ЗС України.

33. Дана обставина свідчить, що звільнення зі служби позивача відбулося не за один дисциплінарний проступок, як стверджує представник відповідача, а за систематичне порушення військової дисципліни.

34. Службове розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини, перед звільненням позивача не проводилось.

35. Колегія суддів не заперечує, що проведення службового розслідування відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України не є обов'язковим, проте, для встановлення фактів і причин таких порушень є важливим.

36. У зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачами не доведено факти невиконання або неналежного виконання позивачем, під час службової діяльності, вимог чинного законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на СБУ завдань. Також, відповідачами не зазначено, які саме накази начальників (керівників) або розпорядчі документи не було виконано позивачем. Крім того, відповідачем не надано доказів ознайомлення позивача з документами, невиконання яких слугувало підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

37. Рапорт начальника від 8 вересня 2014 року носить загальний характер, стосується питання систематичного порушення позивачем військової дисципліни, а не конкретного випадку порушення дисципліни.

38. Також колегія суддів враховує пояснення касатора про те, що атестація, що була проведена 5 червня 2014 року за період з лютого 2013 року по червень 2014 року, не стала підставою для звільнення позивача з військової служби.

39. Проте, фактично, зазначені в атестації порушення, стали підставою для прийняття наказу про звільнення. Про зазначені у висновку атестації порушення стало відомо 5 червня 2014 року, тоді як рапорт начальника на звільнення позивача датовано 8 вересня 2014 року, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано 24 вересня 2015 року, тобто лише через декілька місяців після встановлення наявних з боку позивача порушень дисципліни та законів України.

40. Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про протиправність наказів Служби безпеки України №1867-ос від 24 вересня 2014 року та №2090-ос від 14 листопада 2014 року та задоволення позовних вимог.

41. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

42. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

44. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Служби безпеки України - залишити без задоволення.

2. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016 року у справі №825/4011/14- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх