Справа № 718/393/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/393/18

Головуючий у 1-й інстанції: Мінів О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернівці ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернівці ОСОБА_3, третя особа, Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дії поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Чернівці, рядового поліції ОСОБА_3, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасування постанови поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Чернівці, рядового поліції ОСОБА_3 серії ВР № 332841 від 16 лютого 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень.

Кіцманський районний суд Чернівецької області рішенням від 23 березня 2017 року адміністративний позов задовольнив часково. Судове рішення мотивоване тим, що працівником поліції не було надано суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі підлягала скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закриттю.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суду першої інстанції було надано диск із відеозаписом події, що мала місце 16.02.2018 року о 22 год. 20 хв., за участю водія ОСОБА_4, на якому на якому був зафіксований факт повного визнання правопорушення позивачем та весь процес розгляду справи. З наданого відеозапису зрозуміло, що позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, за яке інспектором патрульної поліції, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством була розглянута справа про адміністративне правопорушення та за наслідками такого розгляду винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Зокрема, з наданого в суд першої інстанції відеозапису видно, як відповідач оцінює наявні докази по справі та демонструє позивачеві факт його правопорушення, зафіксований відеореєстратором службового автомобіля.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №332841 від 16.02.2018 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.00коп. З постанови встановлено, що ОСОБА_2 16 лютого 2018 року о 22 год.20хв., керуючи автомобілем Ваз 21053, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кіцмань по вул. Шевченка, під час повороту праворуч на вул. Незалежності не включив покажчик правого повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані в судовому засіданні пояснили, що 16.02.2018 року біля 22 години вони разом стояли на перехресті вулиці Шевченка-Незалежності в м. Кіцмань, спілкуючись, при цьому бачили як із другорядної вулиці Шевченка виїхав темний автомобіль Ваз 21053 під керуванням ОСОБА_2, включивши правий поворот, повернув праворуч на вулицю Незалежності. Одразу був зупинений працівниками поліції звуковими та світловими сигналами.

В судовому засіданні судом оглядався та досліджувався диск із відеозаписом події, що мала місце 16.02.2018 року о 22 год. 20 хв., за участю водія ОСОБА_4, наданий представником відповідача, однак даний відеозапис не містить запису самої події здійснення маневру повороту водієм ОСОБА_4, а розпочинається з моменту зупинки водія працівниками поліції.

Будь-яких інших доказів на спростування адміністративного позову відповідачем не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Також, ч. 2 ст. 122 КУпАП України визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Колегія суддів зазначає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом наданим представником відповідача, оскільки даний відеозапис не містить запису самої події здійснення маневру повороту водієм ОСОБА_4, а розпочинається з моменту зупинки водія працівниками поліції.

Висновки суду першої інстанції про те, що працівником поліції не було надано суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі підлягала скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закриттю, знайшли своє підтвердження.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сама по собі постанова про адмінправопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9