Справа № 200/19041/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/1310/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» квітня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, мотивуючи свої вимоги наступним.

Рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста» ухвалено з явним перевищенням повноважень та грубим порушенням діючого законодавства України, оскільки його прийняття тягне за собою вивільнення штату постійних працівників дошкільних навчальних закладів, спрямоване на кардинальну зміну вектору фінансування харчування дітей шляхом купівлі приготованої їжі персоналом переможця тендерів та привезення його транспортом в дошкільні заклади готових страв, що є порушенням санітарно-гігієнічних норм і правил; реалізація рішення призведе до безоплатного виділення та передачі майна в користування іншим особам; значних бюджетних втрат, спричинених неправомірним звільненням переможців торгів від сплати за комунальні послуги та енергоносії.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста», стягнути на користь позивача судовий збір з рахунку бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради.

Ухвалою суду від 03 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення.

04 грудня 2017 року позивач надав клопотання про розгляду справи в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

05 лютого 2018 року відповідач подав заяву про відвід судді.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю. від 20 лютого 2018 року в задоволенні заяви представника Дніпровської міської ради про відвід судді Женеску Е.В. відмовлено.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, вирішено судовий розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 04 квітня 2018 року. Встановлено строк до 26 березня 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу десятиденний строк із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження для подання відзиву на позовну заяву.

04 квітня 2018 року відповідач подав заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив здійснити розгляд справи в загальному порядку. Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року заява відповідача щодо здійснення розгляду справи в загальному порядку залишена без задоволення.

04 квітня 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення Дніпровської міської ради прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України. Просить залишити позовну заяву без задоволення.

Третя особа відзиву на позовну заяву не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.06.2017 року Дніпровською міською радою VІІ скликання прийняте рішення № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах».

Згідно пункту 1 зазначеного рішення запроваджено з 01.09.2017 зміни в організації харчування дітей у навчальних закладах (аутсорсинг з послуг харчування дітей), що підпорядковані департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради та у додатку визначено перелік таких навчальних закладів.

Пунктом другим рішення з метою оптимізації витрат бюджетних коштів на забезпечення харчування дітей у навчальних закладах (аутсорсинг з послуг харчування дітей), що підпорядковані департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, надано згоду переможцям конкурсних торгів на надання послуг з харчування дітей у навчальних закладах на безоплатне користування:

- приміщеннями харчоблоків, овочесховищ, комор та технологічним обладнанням навчальних закладів за умови здійснення поточного ремонту зазначених приміщень за власний рахунок;

- кухонним інвентарем та посудом за умови повернення його в належному стані після закінчення дії договору.

Зазначеним рішенням також звільнено від сплати за комунальні послуги та енергоносії переможців конкурсних торгів.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено основні принципи місцевого самоврядування, згідно з якою, місцеве самоврядування в Україні здійснюється зокрема на принципах законності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частино 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до вимог підпункту 1 пункту а) статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 6 пункту а) статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: організація медичного обслуговування та харчування у закладах освіти, культури, фізкультури і спорту, оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм.

Частинами 1, 2 статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, ратифікованої Україною 15.07.1997, встановлено, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.

Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста» прийнято більшістю голосів депутатами міської ради та опубліковане на сайті Дніпровської міської ради у день його прийняття.

Отже приймаючи оскаржуване рішення про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста, Дніпровська міська рада діяла у межах повноважень, наданих чинним законодавством.

На думку суду, не заслуговують на увагу посилання позивача на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення пункту 2 розділу І Санітарного регламенту для дошкільних навчальних закладів.

Так, відповідно до вказаної норми, використання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особами з метою, що не пов`язана з навчально-виховним процесом та життєдіяльністю дітей, забороняється.

Разом з тим, з оскаржуваного рішення вбачається, що використання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особами відбуватиметься з метою, що пов'язана із життєдіяльністю дітей - а саме, з їх харчуванням.

Інші доводи позивача про те, що реалізація вказаного рішення призведе по погіршення якості харчування, не мають жодного фактичного підґрунтя та є виключно домислами позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6-9,19,44,77,139,241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску