Справа № 546/1089/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 546/1089/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Пянової Я.В.

суддів: Чалого І.С. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.04.2018 (головуючий суддя Горулько О.М., с. Решетилівка, Полтавська область, повний текст складено 04.04.18 р.) по справі № 546/1089/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати винесену відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №034668 від 01.11.2017 р. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.04.2018 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.04.2018 р. у справі №546/1089/17 та винести нове рішення, яким задовольнити його адміністративний позов та скасувати оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №034668 від 01.11.2017 р. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неправильне та неповне дослідження доказів і встановлення обставин у справі, а також невірне застосування норм права.

При цьому посилається на те, що в оскаржуваній постанові не вказано, якими діями чи бездіяльністю порушено правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, та якими доказами встановлено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо його обов'язку забезпечення своєчасного виявлення аварійно - небезпечної ділянки та своєчасного встановлення необхідних дорожніх знаків. Виконання вказаного обов'язку безпосередньо пов'язане із наявністю замовлення з боку балансоутримувача автомобільної дороги (Служби автомобільних доріг у Полтавській області).

Крім того, зазначає, що філією "Решетилівський райавтодор" виконувалися роботи з забезпечення безпеки руху на вказаній в постанові про накладення адміністративного стягнення ділянці дороги у межах виділених фінансових ресурсів.

Таким чином, позивач вважає, що в його діях, як заступника начальника філії "Решетилівський райавтодор", відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання, призначеного на 21.06.2018 року, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 01.11.2017 р. інспектором ВБДР УПП у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було проведено обстеження 153 км автодороги Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, в ході якого на дорозі виявлено напливи довжиною 400 м та висотою 14 см, у звязку з чим вказана ділянка дороги не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, про що було складено ОСОБА_2 обстеження вулично-шляхової мережі.

В акті зафіксовано, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги покладено на заступника начальника філії Решетилівський райавтодор ОСОБА_1

01.11.2017 р. інспектором ВБДР УПП у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 034668, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

У мотивувальній частині вищевказаної постанови вказано, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації зазначених у ОСОБА_2 напливів та не позначив їх дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання доріг, передбачені п. 3.1.1 3587-97. Також зазначено про порушення позивачем вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України та ст. 12 Закону України Про дорожній рух.

Позивач, не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №034668 від 01.11.2017 р. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова прийнята в межах його компетенції, а адміністративне стягнення на позивача накладене в межах санкції ч.1 ст. 140 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про автомобільні дороги державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України.

Статтею 11 Закону України Про автомобільні дороги визначені обов'язки органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, а саме: розробка пропозицій щодо фінансування та здійснення контролю за цільовим використанням бюджетних коштів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 12 Закону України Про дорожній рух посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. за №1306 передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п. 2.2 ст. 2 Положення філії Решетилівський райавтодор дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" предметом діяльності філії є виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів, інших споруд та елементів обстановки доріг.

Із змісту ст. 5 вищевказаного Положення вбачається, що Філія здійснює господарську діяльність відповідно до завдань, встановлених Підприємством (ДП Полтавський облавтодор), готує проекти договорів на виконання робіт та послуг і подає їх на підписання Підприємству, за результатами виконаних робіт складає і підписує від імені Підприємства акти виконаних робіт, представляє їх Підприємству для розрахунків з замовниками.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Посадової інструкції заступника начальника з ремонтів та експлуатаційного утримання автомобільних доріг філії Решетилівський райавтодор останній визначає технічну політику, яка забезпечує розвиток передової технології ремонту і утримання автодоріг, впровадження в виробництво найновіших досягнень науки і техніки, передового досвіду, здійснює технічне керівництво будівництвом, ремонтом і утриманням автомобільних доріг, забезпечує надійність якості виконуваних будівельних і ремонтних доріг та утримання доріг згідно норм і технічних правил, кошторису.

Пунктом 2.6 розділу 2 вищевказаної Інструкції заступник начальника філії Решетилівський райавтодор здійснює контроль за виконанням робіт по організації дорожнього руху та забезпечення своєчасного встановлення необхідних дорожніх знаків, розмітки, встановлення огороджень на автодорогах, забезпечує пропаганду правил безпеки руху, контролює проведення інструктажу водії перед виїздом в рейс.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивач з метою забезпечення безпеки дорожнього руху був зобовязаний забезпечити заходи щодо ліквідації напливів на дорожньому покритті довжиною 400 м та висотою від 10 до 14 см на 153 км автодороги Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка та своєчасного встановлення необхідних дорожніх знаків.

Статтею 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Частиною 1 статті 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб'єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №034668 від 01.11.2017 р. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

Вищевказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.01.2018р. по справі № 703/1262/15-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повністю довів правомірність прийнятої ним постанови серії БР №034668 від 01.11.2017 р.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для її скасування, а отже і для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.04.2018 по справі № 546/1089/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5