Справа № П/811/939/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2018 року справа № П/811/939/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Шальєвої В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № П/811/939/17 (головуючий 1-ї інстанції Хилько Л.І.) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, (третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.06.2017 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, (третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати йому суддівської винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»;

- стягнути з відповідача на його користь суддівську винагороду за квітень-травень 2016 року в загальній сумі 32000,00 грн..

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначається, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно зясовано обставини, які мають значення для справи.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа не надала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач в апеляційній скарзі просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 указом Президента України від 13.07.2010 року №767/2010 призначений на посаду судді Ленінського районного суду міста Кіровограда (а.с.12-13).

Наказом голови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03.08.2010 року №93-о ОСОБА_1 зараховано до Ленінського районного суду м.Кіровограда (а.с.14).

З відомостей територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області вбачається, що ОСОБА_1 суддівська винагорода у період за квітень та травень 2017 року виплачена, виходячи із посадового окладу у розмірі 16000,00 грн. (а.с.15, 16).

Вважаючи протиправними дії відповідача по нарахуванню суддівської винагороди у зазначеному розмірі, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Кіровоградській області при виплаті ОСОБА_1 суддівської винагороди діяло на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та Законами України, оскільки з січня 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000,00 грн..

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі по тексту - Закон №1402) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пунктів 22, 23 Розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402 право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ.

Позивач кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді як суддя не проходив, а тому за приписами зазначених норм, суддівська винагорода повинна йому нараховуватись відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ.

Частиною третьою статті 133 Закону №2453-VI обумовлено, що посадовий оклад місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Ця норма є банкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього. Тому необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір мінімальної заробітної плати. Такі норми доповнять частну третю статті 133 Закону №2453-VI і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення, а саме, пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»встановлено, що мінімальна заробітна плата (3200 грн) після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Отже, таким приписом законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати (3200 грн.) як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й суддів.

Водночас цим пунктом законодавець передбачив таке: «До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн».

Аналіз такого правового врегулювання дає підстави зробити правовий висновок, що законодавець встановив: по-перше, два види (розміри) мінімальної заробітної плати; по-друге, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати 3200 грн.; по-третє, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів суддів застосовується розмір мінімальної заробітної плати 1600 грн..

Крім того, таким врегулюванням законодавець не порушив гарантії суддів щодо розміру суддівської винагороди, оскільки для визначення окладу судді підлягає застосуванню розмір мінімальної заробітної плати, який не є меншим від того, що застосовувався раніше до такого врегулювання.

Вказаний висновок здійснений з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №818/975/17.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що нарахування та виплата суддівської винагороди, відповідно до вимог чинного законодавства, повинна здійснюватись з розрахунку посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, із застосуванням розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн.

Як вбачається з інформації ТУ ДСА в Кіровоградській області, яка знаходяться в матеріалах справи, саме такий розрахунок суддівської винагороди здійснюється позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, оскільки здійснивши виплату суддівської винагороди ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу у розмірі 16000 грн., відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги заяви не знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, судом першої інстанції обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні, у звязку з чим, відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга залишаєтся без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №П/811/939/17 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №П/811/939/17 змінити в частині обґрунтування висновків суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: В.А. Шальєва