Справа № 805/4522/16-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

Київ

справа №805/4522/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32293/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2017 (головуючий суддя: Козаченко А.В.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 (головуючий суддя: Ястребова Л.В., судді: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.)

у справі № 805/4522/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу»

до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області

про визнання нечинною податкової вимоги про сплату єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (далі - позивач, ДП) звернулося до суду з адміністративним позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.08.2016 № Ю-218-23 у сумі 399106,90 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, позов задоволено: скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.08.2016 № Ю-218-23.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), та прийняти нове рішення про відмову у задоволення позову. За доводами касаційної скарги норми Закону № 1669-VII та Закону № 2464-VI визначають підставами для звільнення позивача від виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 6 Закону № 2464-VI, сертифікат Торгово-промислової палати України та відповідну заяву, яких у позивача на дату складення вимоги не було. При цьому, норми цих Законів не звільняють позивача від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а відповідача від обов'язку направляти платнику єдиного внеску, який має недоїмку - вимогу.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для надіслання позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.08.2016 № Ю-218-23 у сумі 399106,90 грн., стали обставини наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка виникла з жовтня 2015 року по червень 2016 року, про що свідчить розрахунок суми недоїмки по вимозі, та обставини чого не заперечуються сторонами

Як встановлено у судовому процесі, позивач зареєстрований як юридична особа в с. Полтавка Констянтинівського району Донецької області та знаходиться на обліку в ОДПІ, яка знаходиться у м. Костянтинівка Донецької області.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною 1 ст. 25 цього Закону, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Абзацами першим, другим та третім частини 4 цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац дев'ятий частини 4 цієї статті).

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII.

Цим Законом, поміж іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI, зокрема: доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13.03.2015 пункт 9-4), згідно з абзацом другим, третім, четвертим та п'ятим якого визначено, що Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

За змістом вказаних правових норм, факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція є підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VI, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати.

При цьому, вказані норми не скасовують обов'язків платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а надають можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки та в повному обсязі.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» (втратив чинність), від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включене с. Полтавка Констянтинівського району Донецької області та м. Костянтинівка Донецької області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, поряд із встановленням обставин перебування позивача на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, також виходив із мотивів того, що недоїмка із єдиного соціального внеску за вказані вище періоди вже була визначена у вимогах про сплату боргу (недоїмки) від 01.12.2015 № Ю-218-23 на суму 403782,87 грн., від 04.11.2015 № Ю-218-23 на суму 413782,86 грн.; від 01.03.2016 Ю-218-23 на суму 403661,62 грн.; від 04.04.2016 № Ю-218-23 на суму 401582,84 грн. Вказані вимоги були предметом судового розгляду у справах №№ 805/840/16-а, 805/358/16-а, 805/2139/16-а, № 805/2341/16-а. У цих адміністративних справах постановами Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2016, від 16.03.2016, від 26.08.2016 та від 09.11.2016, які набрали законної сили, були скасовані вимоги від 01.12.2015 № Ю-218-23 на суму 403782,87 грн., від 04.11.2015 № Ю-218-23 на суму 413782,86 грн.; від 01.03.2016 Ю-218-23 на суму 373656,84 грн.; від 04.04.2016 № Ю-218-23 на суму 333216,87 грн.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними, однак, при цьому, судами було помилково зроблено висновок, що пільги у частині звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VI, діяли до 01.01.2016 - дата виключення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII із Закону № 1669-VII підпункту 8 пункту 4 статті 11. Таке подальше виключення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII із Закону № 1669-VII підпункт 8 пункту 4 статті 11, яким і було доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI пунктом 9-3 (у подальшому пункт 9-4), оскільки до Закону № 2464-VI такі зміни внесенні не були та ця норма залишилась чинною.

При цьому, саме факт перебування платника єдиного соціального внеску на обліку в податковому органі, який знаходиться на території проведення АТО є самодостатньою підставою для звільнення такого платника від обов'язків, передбачених частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI.

Враховуючи, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені із помилковим застосуванням вищевказаних норм, що, однак, не вплинуло на правильність вирішення спору безвідносно до висновку щодо підстав задоволення позову, постанова суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають зміні в мотивувальній частині щодо підстав задоволення позову.

Відповідно до ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції після внесення змін Законом України від 03.08.2017), підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин..

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області задовольнити частково.

Змінити постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 у частині мотивів для задоволення позову.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко