Справа № 182/6670/17(2-а/0182/430/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року справа № 182/6670/17 (2-а/0182/430/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року у справі №182/6670/17 (головуючий 1-ї інстанції - Рибакова В.В., ухвалене в приміщенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області) за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.11.2017 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 на підставі поданої 19.08.2015 року заяви;

- зобовязати відповідача провести перерахунок у бік збільшення раніше призначеного їй відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 15.08.2015 року, із збереженням 82% суддівської винагороди, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення, та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, за виключенням фактично проведених виплат з 15.08.2015 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Зобовязано Нікопольське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести перерахунок у бік збільшення раніше призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.11.2017 року, із збереженням 82% суддівської винагороди, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення, та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, за виключенням фактично проведених виплат з 01.11.2017 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є суддею у відставці, з 15.08.2015 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 82% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

17.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою з питань перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі станом на 01.09.2017 року з урахуванням допомоги на оздоровлення.

До заяви ОСОБА_1 додала довідку від 28.09.2017 року № Б-с-1153, видану ТУ ДСА в Дніпропетровській області, про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді в Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області (а.с.9).

Відповідно до зазначеної довідки, крім суддівської винагороди, щорічно, працюючим суддям, відповідно до ст.136 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», надається допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу, в 2017 році - 16000,00 грн., 1/12 допомоги на оздоровлення складає 1333 грн. 33 коп..

Листом від 20.10.2017 року №16743/06/08 пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання, оскільки допомога на оздоровлення, яка виплачується суддям при наданні щорічної оплачуваної відпустки, не є складовою суддівської винагороди (а.с.10).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з абз.2 п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 1 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Як зазначалось вище, довідка від 28.09.2017 року № Б-с-1153, видана ТУ ДСА в Дніпропетровській області, включає в складі інших виплат 1/12 матеріального допомоги на оздоровлення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатись до суддівської винагороди, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закон України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Також є безпідставним застосування до цих правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року, 06 листопада 2013 року (справи №21-430а11 та №21-350а13) про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці та є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання.

Так, предметом позову у перелічених справах є перерахунок пенсії державного службовця, призначеної на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу».

В розглядуваному ж випадку предметом позову є інші правовідносини, а саме перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа №738/1343/17 адм. провадження №К/9901/2712/17).

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Судом першої інстанції дана справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження .

Відповідно до пункту 2 частини пятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року у справі №182/6670/17 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року у справі №182/6670/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак