Справа № 814/2694/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/2694/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О. Місце ухвалення: 15.03.2018 р., м.Миколаїв

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Єщенка О.В.,
Осіпова Ю.В.,
за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання виплатити грошову компенсацію,

В С Т А Н О В И В:
07.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання виплатити грошову компенсацію вартості речового майна відповідно до норм забезпечення на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 про вартість речового майна, що належить до видачі, відповідно до постанови КМУ від 16.03.2016 року №178.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 року залучено до участі у справі в якості відповідача військову частину НОМЕР_2 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, 25.04.2018 року військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, з не повним з`ясуванням судом обставин справи, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем служби, тоді як позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , тому виплачувати компенсацію повинна вказана військова частина.

08.06.2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти поданої скарги та просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника 1644 медичного складу (І розряду) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок), командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 15.12.2017 року № 5-РС старшого солдата ОСОБА_1 , водія гаражу відділу матеріально-технічного забезпечення 1644 медичного складу (І розряду) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок) звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

25.11.2017 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату грошової компенсації замість речового майна, що належить до видачі та надання довідки про вартість такого речового майна.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.12.2017 року №160 ОСОБА_1 з 22.01.2018 року виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення та передбачено виплату по день виключення із списків особового складу частини грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, згідно Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.01.2018 року № 10 змінено дату виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення: з 22.01.2018 року на 31.01.2018 року.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №1 від 30.01.2018 року, яка видана ОСОБА_1 , вартість не отриманого речового майна складає 28332,07 грн.

Не отримавши грошової компенсації вартості речового майна відповідно до норм забезпечення на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 про вартість речового майна ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 її виплатити.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що в/ч НОМЕР_2 військове господарство не веде, її прикріплено на речове забезпечення до в/ч НОМЕР_1 , тому виплату компенсації за неотримане речове майно позивачу повинна здійснити саме в/ч НОМЕР_1 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Приписами ч.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове ж забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, безпосередньо визначено Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за недотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178.

Так, положеннями вказаного вище Порядку №178 передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби (п.3). Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4). Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5).

Отже, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до абз.1 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Крім того, приписами п.242 вказаного Положення передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Тобто, до проведення з військовослужбовцем усіх необхідних розрахунків такий військовослужбовець взагалі не повинен виключатися без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як зазначалось вище, відповідно до наказу начальника 1644 медичного складу (І розряду) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 15.12.2017 року №5-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за п. «б» (за станом здоров`я) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». (а.с.39)

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 №160 від 20.12.2017 року позивача було виключено з 22.01.2018 року із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Приморського РВК м. Одеси. Крім того, в даному наказі, серед іншого, було визначено здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі на підставі довідки про вартість речового майна. (а.с.40)

З листа за підписом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2017 року №350/174/308/1508/ПС вбачається, що ще до свого виключення зі списків особового складу, 25.11.2017 року позивач звернувся до командування в/частини НОМЕР_1 , в якій він безпосередньо знаходився на речовому забезпеченні, із рапортом про виплату грошової компенсації замість речового майна, що належить до видачі, а також просив видати йому відповідну довідку про вартість цього речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до вказаного листа, позивачу повідомлено про необхідність надання до в/ч НОМЕР_3 витягу з наказу про виключення із списків особового складу для розрахунку довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та подальшого надання вказаної довідки до фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_3 для замовлення додаткового фінансування для виплати компенсації.

Розглянувши рапорт ОСОБА_1 від 29.11.2017 року, військова частина НОМЕР_1 , видала останньому довідку №1 від 30.01.2018 року про вартість речового майна, що належить до видачі. (а.с.51)

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що відповідач в даному випадку фактично визнав свій обов`язок виплатити позивачу компенсацію за недотримане речове майно.

Посилання апелянта - військової частини НОМЕР_1 про необхідність виплати компенсації за неотримане речове майно позивачу військовою частиною НОМЕР_2 , в якій позивач проходив службу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на підставі п. 8 Розділу ІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міноборони України №232, військові частини, які самостійно не ведуть військове господарство, за розпорядженням начальника ЦУРЗ прикріплюються на речове забезпечення до інших військових частин.

Військова частина НОМЕР_2 військове господарство не веде, її прикріплено на речове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 , тому виплату компенсації за неотримане речове майно позивачу повинна здійснити саме військова частина НОМЕР_1 .

Також, колегія суддів не приймає доводи апелянта про відсутність необхідних коштів на виплати, оскільки відсутність коштів у відповідача на виплату грошової компенсації не свідчить про відсутність права у позивача на отримання такої компенсації та таке право не може бути обмежене з посиланням на вказані обставини.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на не вірному трактуванні норм матеріального права.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 20.06.2018р.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко
Суддя: О.В.Єщенко
Суддя: Ю.В. Осіпов