Справа № 805/3024/18-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 р. Справа№805/3024/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Також просив суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом надання звіту про виконання рішення суду.

Позов вмотивовано тим, що позивач є пенсіонером, з травня 1998 року отримує пенсію за віком, перебуває на обліку у відповідача та до січня 2017 року отримував пенсію шляхом зарахування коштів на банківський рахунок. Зазначив, що з січня 2017 року йому без правових підстав відповідач припинив нараховувати та виплачувати пенсію. Вважає дії відповідача щодо припинення йому виплати пенсії з січня 2017 року такими, що порушують його конституційні права, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Просив суд визнати протиправними дії Бахмутського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати позивачу пенсії з 01 січня 2017 року, зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату належної йому пенсії з 01 січня 2017 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

У зв'язку із реорганізацією Бахмутського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області шляхом злиття з Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лимані Донецької області ухвалою суду від 18 червня 2018 року у справі здійснено заміну відповідача його правонаступником, зокрема, замінено відповідача - Бахмутське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області, його правонаступником - Бахмутсько - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області.

11 квітня 2018 року від відповідача до суду наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого Бахмутсько - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області, посилаючись на норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", приписи постанов КМУ № 595 від 07.11.2014 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», №509 від 01.10.2014 «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», №365 від 08.06.2016 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», №136 від 18.02.2016 «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації...» вказує, що пенсіонери з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження мають право на одержання пенсії за умови переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення та взяття на облік, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З даною довідкою пенсіонер має право звернутися до територіального підрозділу Пенсійного фонду України в населеному пункті для виплати йому пенсії та заборгованості такому пенсіонеру.

З урахуванням того, що Управління ПФ діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України, права позивача порушені не були. Вказують, що позивач у визначеному законодавством порядку не вживав заходів, спрямованих на отримання належної йому суми пенсійних виплат та у зв'язку з цим не зміг отримати вказані виплати, тобто реалізувати гарантоване Конституцією право. Позивачем не надано до суду доказів того, що він був позбавлений права i можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України в порядку, визначеному вказаними нормами законодавства України, зокрема Законом України "Про забезпечення прав i свобод внутрішньо переміщених ociб", тобто не встановлено порушення його прав. З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з відзивом, відповідачем надано до суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Представник третьої особи до суду не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Бахмутське - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення).

Відповідно до ст. 12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України. Бюджет Пенсійного фонду України в зазначений період затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з підпунктом 5 п. 4 Положення, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь у містах та районах (далі - територіальні органи) щодо: зокрема, забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами актів законодавства про пенсійне забезпечення і законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; інших платежів, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що відповідно довідки від 19.06.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території м. Горлівка до м. Бахмут, Донецької області, за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Як встановлено судом, позивач, до 2014 року отримував пенсію за віком у м. Горлівці, Донецької області . В період з 2014 року по січень 2017 року отримував пенсію в м. Бахмут, Донецької області у зв'язку із його переміщенням з непідконтрольної території Україні до м. Бахмут, Донецької області.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), перебуває на обліку в Бахмутсько - Лиманському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, пенсія позивачу виплачена до 01 січня 2017 року.

12 березня 2018 року позивач направив на адресу Бахмутського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області лист, у якому просив повідомити його про підстави не нарахування та не виплати йому пенсії (а.с. 16).

Листом від 19 березня 2018 року Бахмутським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області повідомлено позивача про те, що нарахування та виплата пенсії призупинена з 01.01.2017 у зв'язку із не підтвердженням фактичного місця проживання ОСОБА_1 (а.с. 15).

Як вже зазначалось судом, відповідачем надано до суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду із цим позовом. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналізуючи наведену вище норму закону, суд дійшов висновку, що при звернені до суду з позовною заявою щодо оскарження рішення пенсійного органу про неотримання нарахованої та не виплаченої пенсій строк звернення до суду не застосовується.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01 січня 2017 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії - як до з'ясування фактичного місця проживання або не підтвердження фактичного місця проживання.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Судом встановлено, що виплату пенсії позивачу призупинено з 01 січня 2017 року у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи. Водночас статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Крім того, рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням обґрунтованих причин з посиланням на нормативні акти, відповідачем не приймалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

07.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей (далі - Порядок).

Пунктом 8 порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття та облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27-29, 40, 47, 51, 52, 55-63 Конституції.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 у справі про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення територіальними органами Пенсійного фонду не сумісне з дотриманням вимог чинного Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Особливу увагу слід звернути на те, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом надання звіту про виконання рішення суду суд зазначає, що оскільки це встановлення судового контролю є правом суду, а не обов'язком, ці вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії позивача є протиправними, а тому відповідача слід зобов'язати поновити позивачу виплату належних їй сум пенсії з 01 січня 2017 року.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням того, що адміністративний позов задоволено, судові витрати у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецькій області на користь ОСОБА_1 у розмірі 704, 80 грн., сплаченої відповідно до квитанції від 14.03.2018 № 0.0.985798574.1.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року.

Зобов'язати Бахмутсько-Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату належної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), пенсії з 01 січня 2017 року з виплатою виниклої заборгованості.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (ЄДРПОУ № 42172734) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, сплачені відповідно до квитанції від 14.03.2018 № 0.0.985798574.1.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голошивець І.О.