Справа № 808/4202/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2018 року Справа № 808/4202/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

29.12.2017 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача форми "Р" від 06.12.2017 №.

Ухвалою суду від 03.01.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.01.2018 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 05.02.2018. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №808/4202/17 за правилами загального позовного провадження, в процесі підготовчого провадження призначено підготовче судове засідання на 22.02.2018.

22.02.2018 розгляд підготовчого судового засідання відкладено до 14.03.2018.

Ухвалою суду від 14.03.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням сторін для примирення до 26.04.2018.

26.04.2018 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 26.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.05.2018.

17.05.2018 у розгляді справи оголошено перерву до 05.06.2018.

05.06.2018 у розгляді справи оголошено перерву до 18.06.2018.

Згідно наказу №42 від 11.06.2018 суддя Садовий І.В. перебував у відрядженні з 15.06.2018 по 17.06.2018.

Згідно наказу №46 від 15.06.2018 суддя Садовий І.В. перебував у відрядженні з 18.06.2018 по 19.06.2018.

18.06.2018 від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Враховуючи клопотання сторін від 18.06.2018, суд на підставі ч.9 ст.205 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

У зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві, відповіді на відзив відповідача від 13.03.2018, а також у додаткових поясненнях по справі. Зокрема зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, необгрунтованним та таким, що підлягає скасуванню. З посиланням відповідача про неправильне застосування в господарській діяльності видів КВЕД позивач не погодився посилаючись на те, що позивач як платник єдиного податку третьої групи не зобов'язаний подавати заяву щодо внесення до реєстру платників єдиного податку відомості про види господарської діяльності. Висновки акту перевірки про здійснення ФОП ОСОБА_1 установлення віконних блоків, що відноситься до КВЕД 43.32 вважає спростованими первинними бухгалтерськими документами, наданими до перевірки. Згідно наведених документів замість ліхтарів було проведено утеплення отворів та встановлення профнастилу. Що стосується посилання на КВЕД 43.99, то ФОП ОСОБА_1 жодним чином не проводив інших спеціалізованих будівельних робіт, оскільки, згідно наданих для перевірки первинних документів, ним проводились підготовчі роботи для виконання умов договору, що не може вважатись окремим видом робіт. Посилання контролюючого органу на необхідність сплати податків та штрафних санкцій не є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, оскільки нормами Податкового кодексу України не передбачено будь-яких штрафних санкцій за порушення вимог пп.7 п.298.2.3 Податкового кодексу України. Крім того вказано, що досліджувані перевіркою роботи, здійснені по акту виконаних робіт від 15.09.2014 не можуть бути об'єктом перевірємого періоду в силу порядку обрахування строків давності, передбачених ст.102 Податкового кодексу України. Також зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту перевірки від 09.11.2017 з урахуванням змін, внесених до акту за результатами розгляду заперечень, якими пункт 2.1.1 зазначеного акту викладено в новій редакції, що є протиправним, оскільки нормами податкового законодавства не передбачено внесення уточнень, змін, так само як і викладення окремих положень актів проведених перевірок у новій редакції окремим документом. З урахуванням викладеного позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позов від 15.02.2018 та запереченнях від 04.05.2018. Відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість у розмірі 2472803 грн. Зазначено, що згідно наданих до перевірки банківських виписок встановлено, що протягом періоду з жовтня по листопад 2014 року ФОП ОСОБА_1 загальна сума від операцій з постачання послуг, що підлягає оподаткуванням ПДВ складає 729000 грн., у зв'язку із чим позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування з 01.10.2014 та зареєструватися платником податку на додану вартість, однак в порушення п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 не надав заяву на реєстрацію платником податку на додану вартість та не зареєструвався платником податку на додану вартість. Відтак прийняте за результатами перевірки оскаржуване податкове повідомлення-рішення вважає правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець виконавчим комітетом Запорізької міської ради 11.08.2014 за № 2 103 000 0000 080477. Основними видами діяльності позивача є: Код КВЕД 43.11 Знесення; Код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; Код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи; Код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; Код КВЕД 43.31 Штукатурні роботи (основний); Код КВЕД 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; Код КВЕД 43.34 Малярні роботи та скління; Код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; Код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи; Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. 28.07.2016 внесено запис № 3080477 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с.44-46, 104-106, 135-138).

З 11.08.2014 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та обрав 3 групу платників єдиного податку зі ставкою податку 5% від доходу, про що свідчить Витяг з реєстру платників єдиного податку № 242 від 15.08.2014. Дата виключення з реєстру платників єдиного податку - 01.09.2016 (а.с.139-140).

Так, судом встановлено, що у перевіряємий період (з 12.08.2014 по 28.07.2016) позивач здійснював господарську діяльність на умовах сплати єдиного податку.

У період з 25.10.2017 по 02.11.2017, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 78.1.7, п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового Кодексу України, ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та на підставі наказу №2898 від 25.10.2017 головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2А, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 12.08.2014 по 28.07.2016, за результатами якої складено Акт № 4693/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 09.11.2017 (а.с.68-85).

Висновками до акту перевірки відповідачем встановлено порушення фізичною особою ОСОБА_1, між іншого, вимог п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України - донараховано податок на додану вартість у розмірі 2472803 грн.

Позивач, не погодившись із висновками, викладеними у Акті перевірки № 4693/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 09.11.2017, подав заперечення до ГУ ДФС у Запорізькій області (вих. № 1 від 20.11.2017) на акт перевірки документальної позапланової невиїзної перевірки (а.с.87).

Листом № 3705/14/08-01-13-05-09 від 01.12.2017, податковим органом надано відповідь на заперечення (вих. № 1 від 20.11.2017), за змістом якого, податковим органом прийнято рішення п.п.2.1.1 "Своєчасність подання податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, ведення обліку результатів діяльності (доходів, витрат)" Акту перевірки № 4693/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 09.11.2017 викладено у новій редакції, в основу якої покладено висновок відповідача про те, що послуги, які надавалися у III кварталі 2014 року ФОП ОСОБА_1 АТ "Мотор січ", а саме, "Демонтаж (К = 0,70) Монтаж одноярусних віконних ліхтарних панелей" та "Встановлення та розбирання внутрішніх інвентарних трубчатих лісів при висоті приміщень до 6м", за видами діяльності не були внесені до реєстру платників єдиного податку, ФОП ОСОБА_1 повинен був перейти на загальну систему оподаткування з 01.10.2014, однак в порушення п.п.298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 не здійснено перехід на загальну систему оподаткування з 01.01.2014 (а.с.28-36).

На підставі акту перевірки № 4693/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 09.11.2017 та з урахуванням листа - відповіді № 3705/14/08-01-13-05-09 від 01.12.2017, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.12.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 3676655 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 2472803 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1203852 грн. (а.с.98).

Не погоджуючись із листом - відповіддю № 3705/14/08-01-13-05-09 від 01.12.2017 на заперечення, яким п.п.2.1.1 Акту перевірки № 4693/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 09.11.2017 викладено у новій редакції, позивачем до ГУ ДФС у Запорізькій області подано заперечення до Акту перевірки № 4693/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 09.11.2017 (а.с.96-97).

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що у перевіряємому періоді, на виконання договору підряду на будівельні роботи №222.12.5 від 02.09.2014 (а.с.121-124) позивач здійснював реконструкцію корпусу №18, цех 49. УГМетр. Заміну ліхтарів. АТ "МОТОР СІЧ" м. Запоріжжя, що підтверджується актом виконаних робіт від 15.09.2014 (а.с.109-110).

При наданні послуг із заміни ліхтарів ФОП ОСОБА_1 проведено наступні види робіт: № п/п 1 "Виїмка цілих стекол з металевих і залізобетонних плетінь площею засклення 0,5м2"; № п/п 2 "Демонтаж (К = 0,70) Монтаж одноярусних віконних ліхтарних панелей"; № п/п 23 "Встановлення та розбирання внутрішніх інвентарних трубчатих лісів при висоті приміщень до 6м".

Позивачем зазначені роботи віднесено до класу КВЕД 43.34 "Малярні роботи та скління", однак податковим органом дані роботи віднесено до класу КВЕД 43.32 "Установлення столярних виробів" та КВЕД 43.99 "Інші спеціалізовані будівельні роботи".

В основу встановлених під час проведеної перевірки порушень, між іншого покладено висновок податкового органу про обов'язок позивача перейти на загальну систему оподаткування з 01.10.2014 та при перевищенні 300000 грн. зареєструватися платником ПДВ та сплачувати цей податок, при цьому в порушення п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України позивач не надав заяву на реєстрацію платником податку на додану вартість та не зареєструвався платником на додану вартість.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент здійснення робіт), юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 20 осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000 гривень.

Як вже зазначалось судом, позивач у перевіряємому періоді з 11.08.2014 перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником 3 групи єдиного податку зі ставкою податку 5% від доходу.

Щодо посилання податкового органу у акті перевірки на КВЕД ДК 009/2005, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457 "Про затвердження та скасування національних класифікаторів" з 01.01.2012 набрав чинності національний класифікатор України ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності" (далі -КВЕД-2010).

Водночас, згідно із наказом Мінекономрозвитку України від 07.02.2013 № 113 відновлено чинність національного класифікатора ДК 009-2005 "Класифікація видів економічної діяльності" на період до 31.12.2013.

З огляду на те, що КВЕД використовується для представлення та аналізу статистичної, фінансової, митної, податкової, банківської та іншої економічної інформації, а також у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, період до скасування чинності (31.12.2013) ДК 009:2005 "Класифікація видів економічної діяльності" (КВЕД-2005) був періодом проведення заходів щодо переходу органів державної статистики та інших органів державної влади, які є користувачами Класифікації, на нову КВЕД (ДК 009:2010).

З 01.01.2012 державна реєстрація новостворених юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проводиться виключно за видами економічної діяльності за КВЕД-2010 (лист Головного управління Статистики у Запорізькій області від 16.01.2018 № 05-09/36) (а.с.150).

Оскільки, у перевіряємому періоді вже був чинний національний класифікатор України ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності" (КВЕД-2010), посилання контролюючого органу на КВЕД ДК 009/2005 та його не застосування позивачем у господарській діяльності є протиправним, оскільки КВЕД ДК 009/2005 з 01.01.2012 не чинний.

Крім того, листом Головного управління Статистики у Запорізькій області від 16.01.2018 № 05-09/37 роз'яснено, що роботи, із заміни світлопрозорих конструкцій ліхтарів (надбудова з світлопрозорими поверхнями) та облицювання стіни панелями з профнастилу можна віднести до класу КВЕД-2010 43.33 "Покриття підлоги й облицювання стін". Визначення коду здійснюється з урахуванням факторів: ресурси-процес-результат (послуга чи товар, які оплачені). При класифікації одиниць, які використовують складні процеси для виробництва товарів або послуг, пріоритет надається кінцевій продукції. Діяльність як "встановлення та розбір внутрішніх трубчастих риштувань" є допоміжною діяльністю, оскільки вона здійснювалась для забезпечення виконання робіт, і не є об'єктом класифікації у КВЕД-2010.

Крім того, проінформовано, що кодове позначення виду економічної діяльності завжди є похідним від самої діяльності і тому не створює прав чи обов'язків для суб'єктів господарювання у сферах діяльності, що ними проваджуються, не тягне правових наслідків для них. З огляду на зазначене, код виду економічної діяльності виступає припущенням і не може бути достатнім критерієм для виконання всіх передбачених нормативно-правовими актами умов (а.с151).

Згідно п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку:

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 183.10. ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахуванпя або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи встановлено, що позивач у перевіряємий період здійснював господарську діяльність та перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку третьої групи, у зв'язку з чим, враховуючи вищевказані положення був звільнений від обов'язку нараховувати та сплачувати податок на додану вартість.

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Пунктом 299.11. статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Так, під час розгляду справи не було встановлено факту анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 у перевіряємий період, рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку до матеріалів справи не надано.

Згідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку від 15.08.2014 № 242 ОСОБА_1 обрав 3 групу платника єдиного податку за ставкою 5 % від доходу. Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 був взятий на облік як фізична особа-підприємець 12.08.2014 та знятий з обліку 28.07.2016. Роздруківкою з Реєстру платників єдиного податку на 12.03.2018 підтверджується, що ОСОБА_1 до дня виключення його з реєстру обліковувався як платник єдиного податку 3 групи за ставкою 5%. Платник Єдиного податку 3 групи не є платником податку на додану вартість у розумінні ст.181 Податкового кодексу (а.с.139-140).

Також суд вважає за необхідне відзначити, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем на підставі акту перевірки від 09.11.2017 з урахуванням змін, внесених до вказаного акту за результатами розгляду поданих позивачем заперечень, якими п.2.1 зазначеного акту викладено в новій редакції. У зв'язку з викладеним, слід зазначити наступне.

Порядок оформлення результатів перевірок та прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень за результатами проведення таких перевірок визначений статтею 86 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Основні вимоги до форми та змісту акта (довідки) документальної перевірки, інформативних додатків до акта (довідки), порядку його (її) підписання, реєстрації та зберігання визначені Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (п. 3 розділу II "Загальні положення" Порядку).

Згідно з п. 2 розділу II Порядку, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абз. 5 п. 6 розділу III "Основні вимоги до оформлення документальних перевірок" Порядку, в акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

Згідно з п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Згідно з положеннями абз.5-6,8-9 п. 6 розділу V "Підписання акта (довідки) документальної перевірки, порядок його (її) реєстрації та зберігання" Порядку, за результатами розгляду заперечень складається висновок, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення та/або додаткові документи платником податків, короткий зміст заперечень, перелік документів та їх зміст наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень та/або можливості врахування додаткових документів.

Висновок підписується посадовими особами контролюючих органів, що проводили перевірку, їх безпосередніми керівниками, а також іншими посадовими особами контролюючих органів, які були залучені до розгляду заперечень, та затверджується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою).

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів документальної перевірки, які залишаються в контролюючому органі, та враховується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень та/або додаткових документів, яка підписується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), та надсилається платнику податків у порядку, встановленому абзацом другим цього пункту.

Пунктом 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Аналіз вказаних норм Податкового кодексу України, так само як і положення Порядку вказують на відсутність повноважень контролюючого органу на внесення уточнень, змін, так само як і на викладення окремих положень актів проведених перевірок у новій редакції окремим документом.

Таким чином, внесення змін до акту від 09.11.2017, а саме викладення п. 2.1.1 зазначеного акту в новій редакції, які здійсненні за результатами розгляду відповідачем поданих ОСОБА_1 заперечень, суперечить нормам діючого законодавства та є протиправними.

Виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 КАС України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, такий акт перевірки є неналежним доказом допущення ОСОБА_1 порушень податкового законодавства та не може бути підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч.2 ст.77 КАС України).

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3). Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч.4).

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на зазначені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що надані відповідачем доводи в обґрунтування підстав складання акту перевірки та правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами порушень позивачем норм податкового законодавства в перевіряємому періоді.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1). Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності(ч.3).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновки, зроблені відповідачем в акті перевірки від 09.11.2017, спростовані доказами, отриманими в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 06.12.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 3676655 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 2472803, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1203852 грн., прийняте відповідачем не на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто не з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Інші доводи та заперечення податкового органу не приймаються судом до уваги у зв'язку з вищевикладеним.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8000 грн., що підтверджується квитанцією №ПН259814 від 28.12.2017 (а.с.3).

Відтак, судовий збір у розмірі 8000 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.12.2017 №, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 06.12.2017 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 3676655 (три мільйони шістсот сімдесят шість тисяч шістсот пятдесят пять) грн., в тому числі за податковими зобовязаннями у розмірі 2472803 (два мільйони чотириста сімдесят дві тисячі вісімсот три) грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1203852 (один мільйон двісті три тисячі вісімсот пятдесят дві) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) на користь ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20.06.2018.

Суддя І.В. Садовий