Справа № 805/5103/16-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 червня 2018 року

Київ

справа №805/5103/16-а

адміністративне провадження №К/9901/48328/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі №805/5103/16-а за позовом Приватного підприємства «Альтаир-плюс» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018.

23.04.2018 ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України та надано відповідачу 10-денний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом долучення документу про сплату судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2018 скаржнику продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

11.06.2018 на виконання вимог ухвали від 23.05.2018 та в продовжені процесуальні строки скаржником усунуто недоліки касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Альтаир-плюс» звернулося до суду з позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.11.2016 року №.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач є юридичною особою та знаходиться на податковому обліку у відповідача.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю за 2016 рік, за результатами якої складено акт від 17.11.2016 №1130/05-83-12-12-1/30364488, яким встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з земельного податку, які визначені п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, за лютий 2016 року з затримкою на 177 календарних днів.

Актом перевірки встановлено, що позивачем 20.03.2016 року надано податкову декларацію з плати за землю за лютий 2016 року, згідно з якою податкове зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за лютий 2016 року складає 7 961,71 грн. Також 23.09.2016 року надано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за січень 2016 року, якою зменшено податкове зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за січень 2016 року на 7 961,71 грн.

На підставі наведеного акту відповідачем відповідно до ст.126 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 29.11.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1 543,07грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2017, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 позов задоволено.

Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулася до суду з касаційною скаргою на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №805/5103/16-а є вимога про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 29.11.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1 543,07 грн.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду постанови Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2017 у справі щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 29.11.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1 543,07грн, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі №805/5103/16-а.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова