Справа № 339/198/16-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2018 року

Київ

справа №339/198/16-а

адміністративне провадження №К/9901/35021/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 (головуючий суддя - Сапіга В.П., судді - Обрізко І.М., Яворський І.О.)

у справі №339/198/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Заступника начальника Волинської митниці ДФС - Негріча Л.М.,

про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Заступника начальника Волинської митниці ДФС - Негріча Л.М. (далі по тексту - відповідач), у якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 01.06.2016 №1054/20505/2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на незаконність спірної постанови у зв'язку з її постановленням без належного дослідження усіх обставин справи та наданих позивачем доказів.

Постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 12.10.2016 позов було задоволено, скасовано постанову у справі про порушення митних правил №1054/20505/2016 від 01.06.2016, постановлену заступником начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України - Негрічем Леонідом Миколайовичем, про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3.400,00 грн., за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.470 Митного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався висновком про те, що позивач був позбавлений можливості забезпечити вивезення транспортного засобу за межі митної території України у встановлений ст.95 Митного кодексу України строк з огляду на його технічну несправність та вжив усіх заходів щодо повідомлення відповідних органів про затримку вивезення транспортного засобу, відтак прийняття спірної постанови визнано незаконним.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 рішення суду першої інстанції було скасовано, постановлено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що надані позивачем документи про ремонт транспортного засобу не містили достатніх доказів про те, що автомобіль потребував такого ремонту та, що такі ремонтні роботи могли завадити позивачу своєчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України та виконати законодавчі приписи Митного кодексу України. При цьому, судом не було прийнято обставини ремонту автомобіля як обставини непереборної сили.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій, вказуючи на порушення норм матеріального права, та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, за змістом якого просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018 касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.345 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

З огляду на відсутність клопотань від учасників даної справи, колегія суддів Верховного Суду вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивачем 22.04.2016 о 14:28:37 по смузі руху «зелений коридор» було ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Мостиська» Львівської митниці ДФС України транспортний засіб марки «PEUGEOT 806» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2, у митному режимі «транзит». Реєстраційні дані автомобіля під керуванням позивача підтверджено фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У зв'язку з ремонтом зазначеного транспортного засобу, 27.04.2016 позивач, у межах строку передбаченого ст.95 Митного кодексу України, звернувся із заявою на ім'я в.о. начальника Івано-Франківської митниці (повідомив найближчий орган доходів і зборів про обставини події - ремонт автомобіля).

Листом від 27.05.2016 №514/10/09/70-18-29 заступник начальника Івано-Франківської митниці повідомив позивача, що перевищення встановленого ст.95 Митного кодексу України строку транзитного переміщення транспортного засобу тягне за собою попередження або накладення адміністративного стягнення зазначивши при цьому, що вчинення вказаного порушення внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили, що підтверджуються документально, згідно ст.460 Митного кодексу України не тягнуть за собою адміністративної відповідальності. Також у вказаному листі зазначено про обов'язок вивезення автомобіля за межі митної території, та що при перетині митного кордону України необхідно мати документи, що підтверджують дію непереборної сили. Крім того, названим листом Івано-Франківською митницею ДФС було повідомлено митниці про факт звернення та здійснено перевірку факту дії обставин непереборної сили, за результатами якої отримано відповідь, що підтверджувала перебування зазначеного транспортного засобу на ремонті з 27.04.2016 по 11.05.2016.

Судами було також встановлено, що контролюючим органом 29.04.2016 листом №607/7/09/-70-18-30 було проінформовано начальників митниць про звернення позивача із заявою про продовження терміну транзиту названого транспортного засобу у зв'язку із знаходженням його на ремонті та вказано місцезнаходження останнього.

На запит заступника начальника Волинської митниці ДФС України від 20.05.2016 №4461/03-70-20-03 Івано-Франківською митницею ДФС було надано інформацію у якій вказано, що позивач звертався з відповідною заявою про продовження терміну транзиту транспортного засобу марки «PEUGEOT 806» реєстраційний номер НОМЕР_2, у зв'язку зі знаходженням його на ремонті. Факт перебування на ремонті підтверджено ПП ОСОБА_4 23.05.2016. У зв'язку із фактичним вивезенням транспортного засобу за межі митної території України вказаному громадянину відповідь про продовження терміну транзиту не наддавалась.

Факт перебування автомобіля позивача на ремонті з 27.04.2016 по 11.05.2016 підтверджено довідкою №17 від 27.04.2016, довідкою №18 від 11.05.2016, квитанцією №10074 від 11.05.2016 (в якій зазначено вартість ремонту автомобіля у сумі 3.670,00 грн.), рахунком від 11.05.2016, актом прийняття робіт від 11.05.2016. ПП ОСОБА_4, яким виконувалися ремонтні роботи, на момент виконання таких робіт був зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 10.05.1999, та мав право на технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що одразу після закінчення ремонту, 11.05.2016 о 19:42:54, позивач вивіз зазначений транспортний засіб за межі митної території України.

Підставою для прийняття контролюючим органом постанови від 01.06.2016 №1054/20505/2016, що є предметом оскарження у даній справі, стали висновки відповідача про порушення позивачем присічного строку перебування транспортного засобу у митному режимі «транзит» та не переведення такого транспортного засобу у інший митний режим.

Ст.95 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) були встановлені такі строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 2 ст.470 Митного кодексу України передбачено, що вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до норм ч.2 ст.95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.192 Митного кодексу України, у випадку якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), обставини непереборної сили визначено як надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Факт аварії чи дії обставин непереборної сили визначено як часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Застосовуючи вказані правові норми, апеляційним судом, на відміну від суду першої інстанції, було зроблено обґрунтований висновок, що такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили. Доказів того, що такий ремонт був здійснений у зв'язку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем у судовому процесі надано не було.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 460 МК, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Позивачем у судовому процесі не було доведено наявності обставин, наведених вказаних нормах ст. 460 МК.

Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко