Справа № 826/14275/17
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Київ № 826/14275/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_1; ТОВ «Полі-клініка») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» внести пропозиції до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження нею змін до реєстре акцептованих вимог кредиторів, а саме: включення кредиторських вимог ОСОБА_1 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів із майновими вимогами в обсязі 111 167,75 грн. на підставі оригіналу виконавчого листа № 760/3579/15-ц, виданого ОСОБА_1 06.09.2016 Солом'янським районним судом м. Києва і направленого 19.11.2016 відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» та на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2016 по справі № 760/3579/15-ц;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити кредиторські вимоги ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів із майновими вимогами в обсязі 111 167,75 грн. та здійснити позачергово за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплату пені ОСОБА_2 в розмірі 111 167,75 грн. на підставі оригіналу виконавчого листа № 760/3579/15-ц, виданого ОСОБА_1 06.09.2016 Солом'янським районним судом м. Києва і направленого 19.11.2016 відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» та на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2016 по справі № 760/3579/15-ц

Позивач зазначає, що 26.07.2016 Апеляційним судом м. Києва по справі № 760/3579/15-ц було постановлено рішення про стягнення з Банку на користь позивача 111 167,75 грн., що є сумою пені.

12.09.2016, як зазначає позивач, він звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

19.11.2016 ВДВС на адресу уповноваженої особи Фонду була направлена постанова про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа, тому як згідно ч. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 52222893 від 21.09.2016) виконавчий лист надсилається до Уповноваженої особи Фонду.

У позові зазначається, що 29.12.2016 позивач звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду, щоб дізнатись, що зроблено нею з моменту отримання виконавчого листа.

Позивач зазначає, що відповідь він зміг отримати лише 01.03.2017 у відділенні Банку після повторної заяви від 14.02.2017 та декількох візитів до Банку. Позивач зазначає, що йому була надана неповна відповідь, тому він звернувся із повторною заявою від 11.03.2017 щодо дій, які вжиті при отриманні виконавчого листа та отримав відповідь від 10.04.2017, що його повторне звернення не підлягає розгляду Банком.

Надалі позивач звернувся із заявою до НБУ та отримав від заступника директора-розпорядника Фонду відповідь від 05.04.2017, в якій було зазначено, що підставою для звернення щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів (згідно п. 4.30 глави 4 розділу V Положення, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2) може бути оригінал виконавчого листа або рішення суду.

Враховуючи наведену відповідь, позивач 12.04.2017 звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду з проханням включити його кредиторські вимоги до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів із майновими вимогами в обсязі згідно виконавчого листа.

Однак, як вважає позивач, в порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» йому не була надана відповідь своєчасно, тому 01.06.2017 позивач звернувся до банку та отримав відповідь, що його повторне звернення не підлягає розгляду Банком.

Таким чином, як вважає позивач, його заява до Уповноваженої особи Фонду взагалі залишилась без розгляду.

Позивач у додаткових поясненнях по суті зазначив, що згідно з окремою ухвалою Господарського суду м. Києва жодною нормою «практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід'ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення. При цьому, жодною законодавства не ставиться в залежність обов'язковість виконання остаточного судового рішення від формального звернення стягувача із заявою до боржника про включення його в реєстр кредиторів чи віднесення його до певної черги кредиторів».

Враховуючи вищенаведене у сукупності, позивач просить задовольнити позов.

Відаовідач-1 відзиву на позов не надав, явку представника у судові засідання не забезпечив.

Відповідач-2 надав заперечення на позов, зазначивши, крім іншого, про передчасність вимог до Фонду, оскільки Фондом не вчинялися протиправних дій, не допускалось протиправної бездіяльності чи прийняття протиправних рішень щодо позивача, що є передумовою для прийняття судового рішення про зобов'язання усунути вчинене порушення. Зазначено, що Фонд не отримував будь-якої інформації від Уповноваженої особи Фонду, що є передумовою для затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Крім іншого, звільнено позивача від сплати судового збору враховуючи те, що відповідно наданих документів позивач отримує лише пенсію у розмір 1534,89 грн.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У судовому засіданні 12.04.2018 ухвалено про продовження розгляду справи у письмовому провадженні, у зв'язку з чим справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, дослідивши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, учасниками справи не заперечуються обставини прийняття вищезгаданого судового рішення апеляційного суду м. Києва від 26.07.2016 щодо стягнення з Банку пені, видачі 06.09.2016 виконавчого листа.

29.12.2016 позивачем направлено заяву на адресу Уповноваженої особи Фонду, в якій йшлося про обставини прийняття судового рішення та, як стверджував позивач, направлення виконавчого листа на адресу Уповноваженої особи Фонду. Позивач просив назвати нормативний акт, яким передбачено подальший порядок виконання Уповноваженою особою Фонду виконавчого листа та поставлено запитання - що зроблено з моменту отримання виконавчого листа.

01.02.2017 за № 695 Уповноваженою особою Фонду на ім'я позивача сформована відповідь, копія якої додана до позовної заяви. Із вказаної відповіді вбачається, що заява позивача отримана Уповноваженою особою Фонду 03.01.2017. У цій відповіді відповідач-1 звернув увагу позивача про прийняття постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 про відкликання банківської ліцензії, рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.10.2015 № 181 про початок процедури ліквідації Банку.

Звернута також увага, що відомості про наведене були опубліковані в газеті «Голос України» від 08.10.2015 № 187 (6191).

Крім того, повідомлено, що відповідно до п. 8 розділу Х Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Банк здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможного Банку.

Відповідачем-1 зазначено, що на підставі ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 цієї статті (прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії), разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду для подальшого виконання.

У відповіді звернута увага, що вимоги до банку відповідно до судових рішень, є кредиторськими вимогами, які заявляються до Банку на підставі ч. 5 ст. 45 вищезгаданого Закону.

Уповноваженою особою Фонду звернута увага позивача, що вимоги могли бути заявлені протягом 30 днів з дня оприлюднення відомостей про відкликання банківської ліцензії, тобто у період з 08.10.2015 по 09.11.2015, а будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку вважаються погашеними.

Таким чином, підсумовано у відповіді, вимоги, що не були заявлені у встановлений Законом строк, задоволенню у ліквідаційній процедурі не підлягають.

Окремо звернута увага, що на попереднє звернення позивача було направлено відповідь за вих. № 695 від 01.02.2017 та отримано належним чином засвідчену копію зазначеного звернення у відділенні Банку 01.03.2017.

14.02.2017 позивачем сформована повторна заява на адресу відповідача-1, в якій позивач звернув увагу на направлення ним на адресу відповідача-1 попереднього звернення та не отримання вищезгаданої відповіді Уповноваженої особи Фонду.

Між тим, у заяві зазначено, що позивач звернувся 10.02.2017 до головного спеціаліста установи відповідача-1 з проханням надати відповідь нарочно, але отримав відповідь, що для отримання відповіді слід отримати другу заяву. Позивач посилався на положення ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» та просив провести службове розслідування, притягти до відповідальності винних посадових осіб і негайно надати відповідь на заяву від 29.12.2016

У відповіді від 09.03.2017 № 05-3352385 по суті продубльовано відомості з попередньої відповіді позивача.

11.03.2017 позивачем сформована чергова заява до відповідача-1, де повторені обставини прийняття судового рішення щодо стягнення пені та видачі виконавчого листа. Позивачем також зазначено, що виконавчий лист 19.11.2016 направлений ВДВС до відповідача-1. Позивач звернув увагу, що на його звернення від 29.12.2016 - що саме зроблено з моменту отримання виконавчого листа, 01.03.2017 у приміщенні Банку позивач отримав відповідь. Позивач просив надати відповідь - які конкретно дії вжиті при отриманні ним виконавчого листа ?

У відповіді від 10.04.2017 за № 05-3356232 відповідач-1 повідомив, що відповіді на попередні звернення надані 08.11.2016, 01.02.2017, 09.03.2017.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відповідь на звернення позивача до НБУ від 23.03.2017 (щодо роз'яснення норм законодавства і дій які повинна вчинити Уповноважена особа Фонду при отриманні з ВДВС виконавчого листа) надав позивачу відповідь від 05.04.2017 в якому проінформував про визначення терміну «вкладник», про заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про порядок затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Зазначено, що підставою для внесення пропозицій Фондом або Уповноваженою особою Фонду щодо затвердження змін до реєстру, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи викладене, як зазначено у відповіді, після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, внесення змін до такого реєстру може бути затверджено виконавчою дирекцією Фонду на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (в тому числі, рішення судів, які набрали законної сили після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів, визначеного ст. 49), якими встановлено зобов'язання банку перед кредиторами, що виникли до дня початку процедури ліквідації. Як роз'яснено Фондом, пред'явлення кредиторських вимог з метою внесення змін до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі рішення суду здійснюється на підставі заяви кредитора про кредиторську вимогу, додатком до якої є копія рішення суду, належним чином засвідчена. Підставою для звернення щодо внесення змін до реєстру може бути також виконавчий лист, який направляється уповноваженою особою Фонду.

12.04.2017 позивач звернувся до Уповноваженої особи Банку, однак, лише в цій заяві заявив про включення кредиторських вимог до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі оригіналу виконавчого листа, який, як стверджує позивач, був направлений ВДВС на адресу відповідача-1.

При цьому, позивач вимагав перерахувати належну йому суму поза чергою, оскільки, на думку позивача, не передбачена черговість виконання судових рішень.

У додатках до цієї заяви зазначено ксерокопію паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У відповідь на чергове звернення позивача, листом від 03.05.2017 за № 05-3359945, Уповноважена особа Фонду повідомила, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що на підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення за № 51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „Дельта Банк" Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Дельта Банк".

На виконання даної постанови Національного банку України від 02.10.2015 №664 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 „Про початок процедури ліквідації АТ „Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора АТ „Дельта Банк", визначених ст.ст. 37, 38, 51, ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

При цьому, 05.10.2015 на офіційному веб-сайті Фонду оприлюднено відповідне оголошення. Зазначено також, що вимоги кредиторів прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку за адресою: 01014, б-р. Дружби народів, 38, м. Київ, Україна. Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону.

Дата публікації про ліквідацію - Газета «Голос України» № 187 (6191) від 08.10.2015.

Керуючись частиною третьою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 11 січня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про затвердження Реєстру кредиторських вимог АТ «Дельта Банк» (протокол № 005 /16), про що розміщено відповідне оголошення на сайті Фонду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI в редакції на час виникнення спірних відносин щодо включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів).

Виходячи з положень ч. 8 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормативно-правовими актами під час здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) в банку, а згідно з його перехідними положеннями законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 5-4 ч.1 ст. 2 цього Закону, кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Згідно ч. 5 ст. 45 Закону № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

У відповідності до п.1, п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої ст. 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 49 Закону № 4452-VI реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно ч.8 ст.49 Закону № 4452-VI вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Застосування спеціального порядку заявлення кредиторських вимог, їх включення до реєстру та встановлення черговості їх задоволення, у т.ч. у зв'язку з виконанням судових рішень, випливає і з положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний до 5 жовтня 2016 року, тобто у період направлення до відповідача-1 виконавчого листа.

Так, відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 49 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 49 цього ж Закону постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Наведене вказує на те, що реалізація прав, що випливають із судового рішення, у т.ч. щодо задоволення майнових вимог до банку, проводиться відповідно до спеціальних правил, процедур та у черговості, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У даному випадку, як встановлено судом, вимоги позивача до Банку у відповідному розмірі пені були визнані рішенням Апеляційним судом м. Києва від 26.07.2016, яке набрало законної сили у цей же день, тобто вже поза межами строку, встановленого для подання вимог кредиторів (з 08.10.2015 по 09.11.2015), що було зумовлено розглядом спору між Банком і позивачем. Таким чином, судовим рішенням підтверджено статус позивача як кредитора Банку.

У зв'язку з цим слід зазначити, що відповідно до п. 4.30. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2 (в редакції, що діяла в період, встановлений для заявлення кредиторських вимог до Банку та у період подальшого формування позивачем всіх своїх заяв до банку), передбачалося, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, що, вочевидь, стосується ситуації, коли рішення суду набрало законної сили вже після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до п. 4.30 цього Положення в редакції станом на час розгляду справи та прийняття рішення, у разі наявності рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не враховувалися в балансі банку на день початку процедури ліквідації банку/затвердження акцептованих вимог кредиторів, ці зобов'язання також включаються до проміжного ліквідаційного балансу.

Слід додати, що відповідно до п. 1 ч. 1 розділу VІІ («Внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів») Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, яке затверджено Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.08.2017 № 3711, підставами для внесення до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів змін, які підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, є, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили (у тому числі рішення судів, які набрали законної сили після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів, визначеного статтею 49 Закону).

Внесення змін до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється на підставі заяви кредитора про кредиторські вимоги до банку, додатком до якої в обов'язковому порядку має бути копія рішення суду, належним чином засвідчена, з відміткою суду про дату набрання рішенням суду законної сили.

Підставою для звернення щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів є оригінал виконавчого листа, який направляється уповноваженій особі Фонду державною виконавчою службою відповідно до вимог частини четвертої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі прийнятого Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Визначена на виконання профільного Закону деталізація і конкретизація дій Уповноваженої особи Фонду в контексті реалізації прав, визнаних судовим рішенням, яке набрало законної сили після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, є цілком передбачуваною та очевидною в силу імперативних вимог статті 129-1 Конституції Україна, яка встановлює, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

В контексті наведеного слід зазначити, що Банк (в особі Уповноваженої особи Фонду), як сторона спору у справі № 760/3579/15-ц мав у своєму розпорядженні належним чином засвідчену копію судового рішення, яке набрало законної сили, що ним не спростовується.

Крім того, із супровідним від 21.09.2016 № 1850/5 від ВДВС до Банку (в особі Уповноваженої особи Фонду) направлена постанова про закінчення виконавчого провадження разом з виконавчим листом, отримання яких відповідачем-1 також не спростовується.

Крім того, як вже зазначалося, позивач неодноразово та протягом тривалого часу звертався до відповідача-1 з приводу реалізації прав, визнаних судовим рішенням, у т.ч. щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів та передачі для його затвердження. Висловлення цих вимог іншими словами, ніж зазвичай формально прийнято, не змінює сутність звернень та вимог.

Відтак, як приходить до висновку суд, позивач виконав передбачені законодавством формальності, у зв'язку з чим відповідач-1 був зобов'язаний вчинити передбачені наведеними нормами законодавства заходи щодо внесення пропозицій щодо затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі рішення суду, виконавчого листа та заяв позивача.

Однак, відповідачем-1 вказані дії протиправно не були вчинені та фактично відмовлено у задоволенні зазначених заяв, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати таку бездіяльність відповідача-1 протиправною, що є передумовою зобов'язання певного суб'єкта вчинити дії, які він повинен був вчинити, але протиправно не вчинив.

В порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності при наявності деталізованого і зрозумілого механізму, визначеного Фондом. Як вже зазначалося, відповідач-1 взагалі не надав заперечення проти позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог до відповідача-1 з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України шляхом зобов'язання останнього подати пропозиції до Фонду щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів відносно позивача на підставі рішення суду. При цьому, суд враховує, що у свою чергу позивачем нормативно не доведено правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо позачергового відшкодування коштів та таких привілеїв поза черговістю, встановленою ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Що стосується позовних вимог до Фонду, суд звертає увагу, що зазначені вимоги заявлені передчасно. Фонд не вчиняв відносно позивача протиправних дій, не допускав протиправної бездіяльності та не приймав відносно позивача протиправних рішень, а відтак позовні вимоги до Фонду задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову як зазначено вище.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» (код банку 34047020; адреса: б-р Дружби Народів,38, м. Київ, 01014), яка полягає у невнесенні пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог щодо включення до нього кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 111 167,75 грн. на підставі рішення Апеляційного суду м. Києві від 26.07.2016 у справі № 760/3579/15-ц, виконавчого листа від 06.09.2016 по справі № 760/3579/15-ц та заяв ОСОБА_1 від 29.12.2016, 14.02.2017, 11.03.2017 та від 12.04.2017.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» (адреса: б-р Дружби Народів,38, м. Київ, 01014; код банку 34047020) внести до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропозиції щодо затвердження змін до реєстру акцептованих вимог шляхом включення до нього кредиторських вимог ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; поштова адреса: АДРЕСА_1; ТОВ «Полі-клініка») у розмірі 111 167,75 грн. на підставі рішення Апеляційного суду м. Києві від 26.07.2016 у справі № 760/3579/15-ц, виконавчого листа від 06.09.2016 по справі № 760/3579/15-ц та заяв ОСОБА_1 від 29.12.2016, 14.02.2017, 11.03.2017 та від 12.04.2017.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін