Справа № 404/7874/17(2-а/404/183/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 року справа № 404/7874/17(2-а/404/821/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2018 року у справі №404/7874/17(2-а/404/183/18) (головуючий суддя у 1 інстанції - Панфілова А.В., рішення ухвалено та складено у м.Кропивницький в залі Кіровського районного суду м.Кіровограда 27 лютого 2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Кропивницького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати незаконними (протиправними) дії та скасувати протокол - рішення відповідача №9172 від 21.11.2017 року про відмову у призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001 року;

- зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001 року, з дати звернення - подачі заяви до Кропивницького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, тобто з 14.11.2017 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку;

- стягнути із відповідача на її користь судовий збір у розмірі 640 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що з 21.12.1999 року по теперішній час працює в органах прокуратури України на прокурорських посадах. Після виникнення права на пенсійне забезпечення за вислугою років на підставі положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції №2663-ІІІ від 12.07.2001 року. 14.11.2017 року відповідачем було прийнято заяву про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-III від 12.07.2001 року), проте відповідно до листа від 24.11.2017 року №8264/05-80 та протоколу - рішення від 21.11.2017 року № 9172 в призначенні пенсії за вислугу років відмовлено у зв'язку з тим, що стаж роботи на спеціальних посадах становить 20 років 20 днів (при необхідних не менше 23 років 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців); а також з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються. Вважає вищевикладені дії та протокол - рішення відповідача незаконними (протиправними) та такими, що істотно порушують її права та інтереси.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення принципу верховенства права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що її спеціальний стаж роботи станом на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» є достатнім для призначення пенсії, а тому вона має право на таке призначення виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Вважає, що змінами внесеними до наведеної норми суттєво звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури, погіршено умови пенсійного забезпечення та суттєво порушено законодавчо визначені ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року №2663-III, гарантії пенсійного забезпечення для прокурорсько-слідчих працівників та як наслідок порушено вимоги ст.22 Конституції України. Тому, на думку позивача, при призначенні їй пенсії за вислугу років підлягають застосуванню правила ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону №2663-III від 12.07.2001 року, та не підлягають застосуванню положення ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 року, Закону №1166-VI від 27.03.2014 року, ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII зі змінами від 28.12.2014 року №76-VIII та п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач не має права на пенсію на момент звернення, оскільки йому не вистачає спеціального стажу. В свою чергу норми Законів, які не діють на момент виникнення правовідносин не можуть застосовуватися, тобто недіючий Закон України «Про прокуратуру» не може застосовуватися до правовідносин, які виникли після втрати ним чинності.

Також у відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просило замінити відповідача у справі з Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №821 від 08.11.2017 року відповідача було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Розглянувши дане клопотання та додані до суду документи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність здійснення процесуального правонаступництва відповідно до ст.52 КАС України та замінити відповідача у справі - Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апелянт у відзиві на апеляційну скаргу просив справу розглядати без його представника, від позивача жодних клопотань чи заяв до суду не надходило, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_2 працює в органах прокуратури з 21.12.1999 року до теперішнього часу, що підтверджується копією трудової книжки.

14.11.2017 року позивач звернулася до Кропивницького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року.

Листом від 24.11.2017 року №8264/05-80 позивача було повідомлено про прийняття рішення від 21.11.2017 року №9172 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років. Своє рішення відповідач мотивував тим, що на момент звернення з відповідною заявою - 14.11.2017 року, стаж роботи позивача на спеціальних посадах складає 20 років 20 днів, при необхідності вислуги не менше 23 років 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців. Також відмову мотивовано тим, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються.

Предметом спору в даній справі є відмова Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в призначенні позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року на підставі заяви, що була надана 14.11.2017 року.

Слід зазначити, що з 01.12.1991 року, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України було визначено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року, яка була чинною до 30.09.2011 року) (далі - Закон №1789-ХІІ) прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), п.п.4 п.6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи наведені зміни, з 1 жовтня 2011 року пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статі Законом № 3668-VІ.

При цьому, з 1 жовтня 2011 року відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців.

15.07.2015 року Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, яким визначено та регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

Отже, з 15.07.2015 року відсутні підстави для призначення пенсії згідно з статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (в редакцій чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, враховуючи викладене, вислуга років позивача на момент звернення за призначенням пенсії (14.11.2017 року) мала складати 23 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців. Тому наявний стаж роботи позивача на час звернення до органу Пенсійного фонду є недостатнім для призначення пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Колегія суддів вважає, що обумовлені норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не звузили права позивача, оскільки позивач не набула права на отримання пенсії за вислугу років на момент втрати чинності Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та на цей час.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача та протокол - рішення №9172 від 21.11.2017 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001 року, є правомірними, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

За наведених обставин, вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001 року, з дати звернення - подачі заяви до Кропивницького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, тобто з 14.11.2017 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2018 року у справі №404/7874/17(2-а/404/183/18) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 19.06.2018 року та відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21.06.2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва