Справа № 824/793/17-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/793/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулась до суду з адміністративним позовом до Новоселицької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 29 травня 2014 року № НОМЕР_1 та від 30 травня 2014 року № 2.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, працівниками слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернівецькій області 28 березня 2013 року, 21 червня 2013 року, 27 червня 2013 року та 10 липня 2013 року розпочато досудове розслідування стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ін. у кримінальних провадженнях за ознаками злочинів, вчинених у різній співучасті передбачених частиною 2 статті 200, частиною 2 статті 209, частиною 5 статті 27 частиною 3 статті 212, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

01 липня 2013 року матеріали вказаних кримінальних проваджень обєднані в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за № 0000025, а 14 жовтня 2013 року з цього кримінального провадження виділено матеріали досудового розслідування стосовно вчинення громадянкою ОСОБА_2 та іншими злочину передбаченого частиною 5 статті 27 та частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України в окреме провадження з подальшим обєднанням цього ж дня в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного № 0000098.

14 жовтня 2013 року прокуратурою Чернівецької області постановами виділено з даного кримінального провадження матеріали досудового розслідування в окреме провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 209, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

21 жовтня 2013 року кримінальне провадження за частиною 2 статті 200 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_2 направлено до суду з обвинувальним актом.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2014 року у справі №727/11024/13-к ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину передбачено частиною 2 статті 200 Кримінального кодексу України.

Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_6 скасовано, і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (т.2а.с.72-75).

13 листопада 2013 року у рамках кримінального провадження слідчим податкового органу винесено постанову про призначення позапланової перевірки по кримінальному провадженню № 0000098 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 липня 2009 року по 31 липня 2013 року (т.1, а.с.87-89).

В подальшому, в період 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та інших за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 209, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України закрито.

В період з 12 лютого 2014 року по 18 лютого 2014 року посадовими особами відповідача на підставі наказу начальника ДПІ у м. Чернівцях № 18 від 09 січня 2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення про проведення перевірки № 003 від 09 січня 2014 року, та на виконання постанови слідчого проведено позапланову невиїзну документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої 25 лютого 2014 року складено акт № 005/17-8219 (т.1, а.с.15-25).

Перевіркою встановлені наступні порушення фізичною особою ОСОБА_2 :

- підпункту "а" пункту 19.1 статті 19 Закону України №889 - ІV від 22.05.2003 року "Про податок з доходів фізичних осіб" та підпункту "а" 176.1 статті 176 Податкового кодексу України неведення обліку доходів та витрат в обсягах , необхідних для визначення суми загального річного оподаткування доходу;

- підпункту "а" пункту18.1 статті 18 та підпункту "в" Закону України №889-IV від 22 травня 2003 року "Про податок з доходів фізичних осіб" підпункту "в" пункту 176.1 статті 176 та пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України - неподання контролюючому органу річних декларацій про майновий стан і доходи (податкових) декларацій за 2009- 2012 року;

- підпункту 4.1 та підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4, пункту 7.1 статті 7, підпункту 9.9.1 пункту 9.1 статті 9 Закону України №889-IV від 22 травня 2003 року "Про податок з доходів фізичних осіб" (із змінами та доповненнями та підпункту 164.1.3 пункту 164.1, пункту 167.1 статті 167, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 Податкового Кодексу України - не включення отриманих доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу, не оподаткування таких доходів та не сплата до відповідного бюджету суми податку на доходи фізичних осіб, у встановленому законом порядку.

З висновками проведеної перевірки позивач не погодилась та 01 березня 2014 року подала заперечення на акт перевірки № 005/17-821 від 25 лютого 2014 року (а.с.26-27).

12 березня 2014 року в.о. начальника ГУ Міндоходів у Чернівецькій області на адресу ОСОБА_2 направлено лист № 315/10/24-13-17-01 про розгляд заперечення до акту перевірки, яким заперечення визнано необґрунтованим (т.1, а.с.29-30).

За наслідками розгляду акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 березня 2014 року № НОМЕР_2, яким позивачу визначено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 951370,03 грн., в тому числі за основним платежем 761096,02 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 190274,01 грн. Вказане повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку (т.1, а.с.14).

За результатами розгляду скарги позивача 16 травня 2014 року Головним управлінням Міндоходів у Чернівецькій області скасовано податкове повідомлення-рішення від 17 березня 2014 року № НОМЕР_2 в частині сплати 430,46 грн. податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та 71180,05 грн. застосованої фінансової санкції, а також збільшено на 6929,50 грн. податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та на 2072,38 грн. розмір штрафної санкції.

Кельменецьким відділенням Хотинської ОДПІ прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 29 травня 2014 року № НОМЕР_1 про донарахування ОСОБА_2 податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 760665,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 119093,96 грн., та від 30 травня 2014 року № НОМЕР_3 про донарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 6929,50 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 2072,38 грн. (т.1, а.с.72-73).

Позивач, не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 29 травня 2014 року № НОМЕР_1 та від 30 травня 2014 року № 2, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову виходив з того, що в період 29 та 30 травня 2014 року винесено спірні податкові повідомлення-рішення, в той час коли в проваджені СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області знаходилось не завершене кримінальне провадження №0000098, тому у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 21 ПК України визначені обов'язки посадових осіб контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Посадові особи контролюючих органів при прийнятті рішень у т.ч. податкових повідомлень-рішень, зобов'язані виходити із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства, які задокументовані актом перевірки.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, під актом перевірки розуміють службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку в акті перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень. При цьому ці порушення в акті перевірки викладаються чітко, об'єктивно та в повній мірі із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з положеннями ПК України, а також враховуючи критерії прийняття суб'єктом владних повноважень рішень, які викладенні у частині 2 статті 2 КАС України, не допускається прийняття рішень, у т.ч. податкових повідомлень-рішень на підставі припущень, які не підтверджуються відповідними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що акт перевірки, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідає вимогам Порядку в частині чіткого, об'єктивного відображення порушень податкового законодавства.

Факти викладені у ньому не в повній мірі підтверджуються первинними документами, що у сукупності з іншими обставинами, призвело до винесення протиправних податкових повідомлень-рішень.

Колегією суддів встановлено, що податковим органом при перевірці використано: відомості ЦБД ДРФО Міндоходів України, матеріали кримінального провадження, виписки банку про рух коштів по розрахунковому рахунку, заяви на видачу готівки та на отримання коштів.

На підставі вказаних матеріалів встановлено, що фізична особа ОСОБА_2 в період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року отримувала грошові перекази з джерел за межами України із застосуванням платіжних систем "МоnеуGram" та "WesternUnion Financial Services GmbH" в розмірі 588 913,15 Доларів США та 6 598,77 Євро.

Крім того, по розрахунковому рахунку № 6813, який відкритий з відома та на імя ОСОБА_2 в Чернівецькому регіональному відділенні ПАТ "ОТП банк" в період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року надійшли кошти в розмірі 2574,16 грн.

При цьому, здійснюючи вказані розрахунки, податковий орган фактично самоусунувся від перевірки і надання відповідних висновків в частині переліку осіб, з якими позивач мала взаємовідносини та від яких в періоді, що перевірявся отримували кошти.

Також встановлено, що за кошти, які отримувала позивач від клієнтів ОСОБА_6 в подальшому купувались (придбавались) у власників права вимоги до відповідних гарантів, а в подальшому від імені та за дорученням ОСОБА_8, як правило останній або ж позивач відправляли придбані права вимоги у зворотному напрямку тим же відправникам переказів, фактично повертаючи їм їх кошти за мінусом відсотків від суми, які залишались на її власних мережевих реквізитах у зазначених системах у вигляді відповідних до кожної операції правах вимоги, як плата за послугу.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України від (далі ЦК України) визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно з пунктом 1.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року № 1172/8493 (далі Інструкція) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію фізичної особи, яка відкриває поточний або вкладний (депозитний) рахунок, і робить у присутності цієї особи копії сторінок паспорта або документа, що його замінює, які містять прізвище, ім'я, по батькові (у разі його наявності), дату народження, серію і номер паспорта або документа, що його замінює, дату видачі та найменування органу, що видав документ, місце проживання або тимчасового перебування, інформацію про громадянство (якщо особа, яка відкриває рахунок, є нерезидентом), а також копію документа, виданого органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння фізичній особі-резиденту ідентифікаційного номера платника податків. Копії документів, зазначених у цьому пункті, засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку та фізичної особи, що відкриває рахунок, як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються в справі з юридичного оформлення рахунку.

У разі надання власником рахунку права розпорядження рахунком іншим особам уповноважений працівник банку ідентифікує цих осіб і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням відповідних документів у порядку, установленому цим пунктом.

Згідно пункту 2.5. Інструкції у разі укладання договору банківського вкладу або договору банківського рахунку на користь третьої особи банк ідентифікує особу, що відкриває рахунок, а особу, на користь якої укладено договір і відкрито рахунок, - під час пред'явлення цією особою до банку першої вимоги або вираження нею іншим способом наміру скористатися цим рахунком.

Колегією суддів встановлено, що фізична особа ОСОБА_2 за усним дорученням фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 в період з 01 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року отримувала грошові перекази в більшості випадків з джерел за межами України та в межах України із застосуванням платіжних систем "Money Gram" та "Western Union Financial Services GmbH" в розмірі 588 913.15 доларів США та 6598,77 Євро, а також 2574,16 грн. на поточний банківський рахунок №6813 в ПАТ "ОТП банк".

Вказана обставина підтверджується роздруківками банківських операцій про отримання переказів із застосуванням платіжних систем "Money Gram" та "Western Union Financial Services GmbH" на підставі наданих працівниками СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області матеріалів кримінального провадження № 000098, показами ОСОБА_6

Вказані обставини також знайшли своє підтвердження виходячи із розписок ОСОБА_6 від 01 березня 2014 року, 23 травня 2014 року, 04 червня 2014 року, згідно яких останній підтвердив факт отримання від ОСОБА_2 коштів в період 2009-2012 років, які остання отримувала через платіжні системи на підставі заяв на отримання коштів та заяв на виплату готівки від його клієнтів, які знаходились (в тому числі) за межами України та були зареєстрованими належним чином користувачами системи обліку майнових прав "WebMoney Transfer" та "Liberty Reserve S.A." на підставі укладених з відповідними гарантами угод (т. 1 а.с. 45-51).

Крім того, з додатку 1 та додатку 2 до акту перевірки з співставленням даних викладених у виписках операцій здійснених по мережевим реквізитам належних ОСОБА_6, які містяться в матеріалах кримінального провадження вбачається, що переважно в той же день, або наступний за отримані ОСОБА_2 кошти, ОСОБА_6 купував у власників права вимоги до відповідних гарантів.

Придбані права вимоги в подальшому відправляв у зворотному напрямку тим же відправникам переказів, фактично повертаючи їм їх кошти за мінусом, від 2 до 5 відсотків від суми, які залишались на його власних мережевих реквізитах у зазначених системах у вигляді відповідних до кожної операції правах вимоги, як плату за послугу.

Отже, ОСОБА_6 фактично виконував функцію транзитера коштів, внаслідок чого отримував дохід у розмірі від 2 до 5 відсотків суми транзиту, використовуючи в цих операціях кошти, які формально отримала ОСОБА_2, і які фактично належали ОСОБА_6

Використовуючи зазначені вище платіжні системи ОСОБА_6 надавав послуги з вводу/виводу, обміну, конвертації (переведення у готівку та навпаки) електронних грошей (гривня, долар США, Євро, російський рубель) на підставі угоди по трансферу майнових прав цифровими титульними знаками (т.1 а.с.176-182).

Конвертація електронних коштів на готівку відбувалась наступним чином: замовники - власники електронних грошей, за допомогою Інтернету через сайт ОСОБА_6 або у телефонному режимі, здійснювали замовлення про конвертацію електронних грошей у готівку, та пересилали необхідну суму електронних грошей з свого електронного гаманця на електронні гаманці, які перебували у користуванні ОСОБА_6

У подальшому, на протязі однієї доби, замовники конвертації приходили за адресою здійснення ОСОБА_6 своєї діяльності, предявляли паспорти та отримували взамін за перераховані електронні гроші електронних платіжних систем "WebMoney Transfer" та "Liberty Reserve S.A." готівку в сумі перерахованих електронних грошей (цифрових титульних знаків), за мінусом 3-5% від перерахованої суми, як плату за вказану послугу.

Таким чином, фактично від зазначеної діяльності позивач не отримував жодного доходу, оскільки діяв в інтересах ОСОБА_6, який отримував дохід у розмірі 3-5% від суми коштів, які транзитом проходили через його рахунки та від суми коштів, які він конвертував у готівку, а ОСОБА_2 лише здійснювала його доручення перебуваючи в цей час в трудових відносинах.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Пунктом 3.1 статті 4 вказаного Закону визначено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 визначено, що базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що до доходу відносяться такі активи платника податку, якими він може володіти, розпоряджатись та користуватись. Активи, якими платник податку не володіє та які надійшли у його відання тимчасово (транзитом, тощо) не можуть вважатись його доходом, а відтак позивач не мав обовязку в поданні щорічних декларацій з відображенням відповідних надходжень коштів, які йому не належали, що визначено пунктом 120.1 статті 120 ПК України.

Стосовно податкових повідомлень - рішень від 29 травня 2014 року № НОМЕР_1 та від 30 травня 2014 року № 2, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка може бути проведена в разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Отже, відсутність відповідного рішення суду в кримінальній справі не дає підстав органу податкової служби для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов'язання платнику податків за результатами перевірки, призначеної в рамках кримінальної справи.

Колегією суддів встановлено, що перевірка відповідачем проведена на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за № 0000098, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно позивача.

В період з 28 березня 2013 року по 10 липня 2013 року було розпочато 5 кримінальних проваджень відносно позивача та інших осіб.

14 жовтня 2013 року з кримінального провадження № 0000025 за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 200 КК України виділено кримінальні провадження за ознаками злочинів передбачених частиною 2 статті 209, частиною 3 статті 212 та частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 КК України відносно ОСОБА_2 та інших, які обєднані в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного номеру №0000098.

21 жовтня 2013 року кримінальне провадження № 0000025 за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 200 КК України стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_6 направлено до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_6 скасовано, і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (т.2 а.с.72-75).

24 січня 2014 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000098.

27 травня 2014 року прокуратурою Чернівецької області скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000098.

14 серпня 2014 року слідчим винесено чергову постанову про закриття кримінального провадження № 0000098.

02 вересня 2014 року прокуратурою Чернівецької області скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000098.

22 вересня 2014 року слідчим винесено чергову постанову про закриття кримінального провадження №0000098, яка є чинною на час розгляду адміністративної справи.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення винесено в період 29 та 30 травня 2014 року, в той час коли в проваджені СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області знаходилось не завершене кримінальне провадження № 0000098.

Крім того, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000025 знаходився на стадії апеляційного розгляду.

Покликання апелянта на те, що у даному випадку вимоги пункту 86.9 статті 86 ПК України не застосовуються, оскільки позивач не є ні підприємцем, ні посадовою особою суб'єкта підприємницької діяльності судом відхиляються, оскільки кримінальні справи стосувались позивача, як платника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень були відсутні підстави для їх прийняття.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10