Справа № 537/3043/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 537/3043/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Григорова А.М. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника відповідача Тараторіна А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.02.2018, суддя Зоріна Д.О., пров. Тополевий, 3, м. Кременчук, Полтавська, 3962,21, повний текст складено 21.02.18 по справі № 537/3043/17

за позовом ОСОБА_2

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов'язання провести поновлення пенсії шляхом її призначення знову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку його пенсії на підставі поданої в вересні 2015 року заяви з урахуванням сум заробітної плати за періоди: з 04.01.1988 р. по 16.09.1988 р.; з 23.12.1988 р. по 31.12.1988 р.; з 01.01.1989 р. по 18.02.1990 р.; з 01.01.1991 р. по 31.12.1993 р.; 01.07.2000 р. по 01.08.2000 р.; з 01.10.2000 р. по 12.10.2000 р.; з 21.10.2002 р. по 31.12.2002 р.; з 31.10.2007 р. по 01.06.2010 р. по 14.12.2010 р.; з 01.01.2011 р. по 05.01.20011 р.; з 01.02.2011 р. по 05.02.2011 р.; з 01.03.2011 р. по 19.03.2011 р.; з 01.04.2011 р. по 05.02.2012 р.; з 01.03.2012 р. по 15.02.2013 р.; з 01.03.2013 р. по 28.03.2014 р.; з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р.; зобов'язати відповідача з часу звернення в вересні 2015 р. провести перерахунок та виплату його пенсії з урахуванням сум заробітної плати за вищезазначені періоди; стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що він з 2014 року при досягненні 52 років має право виходу на пенсію за пільгових підстав при наявності 10 років пільгових умов праці (праця з підземними умовами праці у гірничо-видобульвальній промисловості). Позивач вчасно звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Крюківському районі м. Кременчука, та надав всі необхідні документи для призначення пенсії. Так, 27.04.2014 р. позивач вийшов на пенсію і розмір пенсії був нарахований в сумі 2213,89 грн. ОСОБА_2 звернувся до Управління пенсійного фонду України за роз'ясненнями, оскільки вважав розмір призначеної йому пенсії замалим, на що останньому було повідомлено, що його пільговий стаж складався з 8 років 1 місяця 16 днів, що на 9 місяців менше ніж був насправді. Посилаючись на ст. 40 Закону України "Про загальнообов'якове державне пенсійне страхування" ОСОБА_2 вважає, що відповідач діяв неправомірно, не застосувавши періоди його роботи при розрахунку пенсії, які збільшують її розмір.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21.02.2018 позовні вимоги ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: 39621, АДРЕСА_1) до Кременчуцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Полтавській області (місцезнаходження: 39630, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Велика Набережна, будинок 9, ідентифікаційний код 40367050) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задоволено частково.

Визнано бездіяльність Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі його заяви, поданої у вересні 2015 року, з урахуванням сум заробітної плати за періоди: з 04.01.1988 р. по 16.09.1988 р.; з 23.12.1988 р. по 31.12.1988 р.; з 01.01.1989 р. по 18.02.1990 р.; з 01.01.1991 р. по 31.12.1993 р.; 01.07.2000 р. по 01.08.2000 р.; з 01.10.2000 р. по 12.10.2000 р.; з 21.10.2002 р. по 31.12.2002 р.; з 31.10.2007 р. по 01.06.2010 р. по 14.12.2010 р.; з 01.01.2011 р. по 05.01.20011 р.; з 01.02.2011 р. по 05.02.2011 р.; з 01.03.2011 р. по 19.03.2011 р.; з 01.04.2011 р. по 05.02.2012 р.; з 01.03.2012 р. по 15.02.2013 р.; з 01.03.2013 р. по 28.03.2014 р.; з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. - протиправною.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням сум заробітної плати за періоди: з 04.01.1988 р. по 16.09.1988 р.; з 23.12.1988 р. по 31.12.1988 р.; з 01.01.1989 р. по 18.02.1990 р.; з 01.01.1991 р. по 31.12.1993 р.; 01.07.2000 р. по 01.08.2000 р.; з 01.10.2000 р. по 12.10.2000 р.; з 21.10.2002 р. по 31.12.2002 р.; з 31.10.2007 р. по 01.06.2010 р. по 14.12.2010 р.; з 01.01.2011 р. по 05.01.20011 р.; з 01.02.2011 р. по 05.02.2011 р.; з 01.03.2011 р. по 19.03.2011 р.; з 01.04.2011 р. по 05.02.2012 р.; з 01.03.2012 р. по 15.02.2013 р.; з 01.03.2013 р. по 28.03.2014 р.; з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. на підставі його заяви, поданої у вересні 2015 року.

Стягнуто з Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені ним на оплату судового збору при подачі позову до суду в розмірі 1 280 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат, понесених на оплату правової допомоги, ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачу, ОСОБА_2, з 28.08.2014 призначено пенсію за віком з урахуванням страхового стажу 24 роки 3 місяці 1 день, в тому числі на пільгових умовах 8 років 1 місяць 16 днів та заробітної плати з 01.07.2000 по 12.10.2000 р., з 21.10.2002 р. по 31.10.2007 р., з 01.06.2010 р. по 31.07.2014 р. в результаті чого розмір його пенсії становив 2213, 89 грн.

Згідно листів Управління пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області за вих. № 19029/02-08 від 16 вересня 2015 року та за вих. №17/9-02 від 22 квітня 2016 року, та з протоколу 6562 від 03 грудня 2014 року, відповідачем проведено перерахунок з урахуванням заробітної плати за періоди трудової діяльності з 01.04.1991 р. по 31.03.1996 р., з 01.07.2000 р. по 12.10.2000 р., з 21.10.2002 р. по 31.10.2007 р., з 01.06.2010 р. по 31.07.2014 р. і розмір пенсії позивача склав 2224, 17 грн.,

Розпорядженням № 165141 від 15.09.2017 р. відповідачем зараховано стаж роботи позивача з 10.01.1988 р. по 28.02.1988 р. та 01.03.1988 р. по 16.09.1988 р. до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, що складає 8 місяців 4 дні.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що судовим розглядом підтверджено допущення відповідачем у справі протиправної бездіяльності.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв

Відповідно до частини 2 статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищенаведене, позивач має право на обчислення пенсії із врахуванням його заробітної плати в період страхового стажу по 30 червня 2000 року на підставі наявних в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 первинних документів, а саме: довідка СП Шахти «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» за вих..№38 від 18 березня 2015 року; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії за вих.№01/1155 від 27 травня 2011 року; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії СП Шахти «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» за вих..№44 від 29 квітня 2015 року; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії СП Шахти «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» за вих..№45 від 29 квітня 2015 року; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії за період СП Шахти «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» б/н за період 1988-1990 років; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії СП Шахти «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» за вих..№82 від 18 березня 2015 року; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії СП Шахти «Булавинська» за вих..№2842; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії СП Шахти «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» від 18 березня 2015 року.

Як свідчать письмові докази, на заяви ОСОБА_2 про перерахунок його пенсії з вищезазначених підстав відповідачем такий перерахунок здійснено не було.

Отже, враховуючи встановлений факт, що при призначенні ОСОБА_2 пенсії частково була взята заробітна плата за періоди, де її розмір був менший ніж в інших періодах, що призвело до зменшення величин, які застосовуються при обчисленні пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_2 за його заявою з урахуванням періодів роботи, зазначених позивачем, а саме з 04.01.1988 р. по 16.09.1988 р.; з 23.12.1988 р. по 31.12.1988 р.; з 01.01.1989 р. по 18.02.1990 р.; з 01.01.1991 р. по 31.12.1993 р.; 01.07.2000 р. по 01.08.2000 р.; з 01.10.2000 р. по 12.10.2000 р.; з 21.10.2002 р. по 31.12.2002 р.; з 31.10.2007 р. по 01.06.2010 р. по 14.12.2010 р.; з 01.01.2011 р. по 05.01.20011 р.; з 01.02.2011 р. по 05.02.2011 р.; з 01.03.2011 р. по 19.03.2011 р.; з 01.04.2011 р. по 05.02.2012 р.; з 01.03.2012 р. по 15.02.2013 р.; з 01.03.2013 р. по 28.03.2014 р.; з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності бездіяльності відповідача, що полягає у нездійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі його заяви, у зв'язку із чим позовні вимоги ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 вересня 2013 року (справа N 6-48цс13), при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та ст.ст. 11 Закону України від 24 березня 1998 року N 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1174 Цивільного Кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З системного аналізу вказаної норми, суд приходить до висновку що, для відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи не є кваліфікуючою ознакою наявність вини цієї особи, але право на відшкодування шкоди законодавством пов'язується з підставами виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умовами виникнення права на його відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

При засуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. ст. 1167, 1187 ЦК України, які визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проте, судом не встановлено протиправності дій відповідача, з якими позивач пов'язує спричинення їй моральної шкоди, а позивачем не надано доказів виникнення у нього наслідків, передбачених ч. 2 ст. 23 ЦК України, що мають причинно-наслідковий зв'язок із оскаржуваними діями відповідача.

Таким чином, колегія суддів зауважує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч.2 ст.242 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАС України).

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині стягнення з Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень ухвалена з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.02.2018 по справі № 537/3043/17 в частині стягнення з Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.02.2018 по справі № 537/3043/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров С.С. Резнікова
Повний текст постанови складено 21.06.2018.