Справа № 818/1956/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2018 р. Справа №818/1956/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченко Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Будильського сільського голови ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Будильського сільського голови ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Будильського сільського голови ОСОБА_2 - ненадання відповіді (інформації) на питання 1, 1.2 заяви ОСОБА_1 від 06.11.2017 № 560;
- зобовязати відповідача надати ОСОБА_1 відповідь (інформацію) на питання 1, 1.2 його заяви від 06.11.2017 № 560;
- стягнути з відповідача 500,00 грн. на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди;
- покласти на відповідача обовязок подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.11.2017 він звернувся до відповідача із заявою № 560. Проте, відповідач у листі на вказану заяву не надав відповіді по суті поставлених питань, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про звернення громадян та завдав позивачу моральну шкоду.
15.06.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у відповідності до вимог ст. 40 Конституції України, ст. ст. 15, 20 Закону України Про звернення громадян заява позивача була розглянута та надана обґрунтована відповідь у встановлений строк.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 в даній справі було відкрито провадження за правила спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони повідомлялися належним чином про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 06.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Будильського сільського голови ОСОБА_2 із заявою № 560, в якій просив надати відповідь на поставлені позивачем питання, у тому числі:
- 1. Прошу підтвердити або спростувати наявність зазначеного в газеті "Будьмо разом" від 19.05.2016 факту про те, що: Один мешканець с. Будилка прямо таки закидає різні владні інстанції різними скаргами, заявами, та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадівських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому, вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики. І таких паперів, яких нині офіційно в різних органах зареєстровано чималенько. їх розгляд на судових засіданнях, комісіях, зустрічах тощо, на жаль, забирає досить багато часу, підволікає від повсякденної роботи та подеколи навіть частково паралізує роботу сільської ради.
- 1.2 Якщо такий факт існує і написане в газеті про одного дуже серйозного місцевого жителя правда, то прошу назвати прізвище, імя та по батькові цієї особи, яка закидає різні владні інстанції різними скаргами, заявами, та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадівських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому, вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики та подеколи навіть частково паралізує роботу сільської ради (а.с. 6).
Листом від 20.11.2018 № 02-20/1328 Будильський сільський голова ОСОБА_2 надав позивачу відповідь на вищевказану заяву, у якій на питання 1. та 1.2 зазначив наступне: «В статті "Голова Будилки", яка була опублікована 19.05.2016 року в газеті "Будьмо разом" не вказано прізвище, імя та по батькові мешканця. Автором статті я не являюсь, тому коментувати викладене у цій статті не буду». (а.с. 7).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до статей 5, 7 Закону України Про інформацію кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян, згідно ст. 3 Закону України Про звернення громадян, розуміються викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (стаття 15 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.
Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов'язаний об'єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян").
Суд, проаналізувавши відповідь Будильського сільського голови ОСОБА_2 від 20.11.2017 № 02-20/1328 на пункти 1, 1.2 заяви ОСОБА_1 від 06.11.2017 № 560 зазначає, що позивачу надано відповідь вчасно, але не у повному обсязі.
Так, відповідач не підтвердив та не спростував факт, викладений у заяві, та описаний у в газеті "Будьмо разом" від 19.05.2016. Також, сільський голова ОСОБА_2 не зазначив про наявність чи відсутність у нього можливості назвати прізвище, імя та по батькові особи, про яку запитував позивач, а лише вказав що такі відомості не зазначені в статті газети, та відмовився коментувати викладене у ній з посиланням на те, що він не є автором статті.
Оскільки інформація на пункти 1, 1.2 заяви ОСОБА_1 від 06.11.2017 № 560 надана відповідачем не у повному обсязі, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та зобовязати Будильського сільського голову ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 відповідь (інформацію) на питання 1, 1.2 його заяви від 06.11.2017 № 560.
При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00 грн.
Так, згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач зазначає, що його право на отримання інформації було обмежено і порушено, наслідком чого стало спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінив у 500,00 грн.
Суд в ході розгляду справи не встановив наявності у діях Будильського сільського голови ОСОБА_2 умислу спрямованого на протиправне обмеження позивача у праві на отримання інформації. Надання не у повному обсязі інформації на заяву ОСОБА_1 не спричиняє необхідності для позивача змінювати звичайний спосіб життя.
Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про звернення громадян" громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.
Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Посилання в адміністративному позові на ті обставини, що протиправні дії відповідача завдали психологічних та душевних страждань, принизили честь та гідність, позивач повинен витрачати свій час та життя на пошуки шляхів для відновлення прав, вивчати інформаційне законодавство України, писати позовну заяву та інші заяви, звертатися до суду для захистом своїх прав, виконувати роботу адвоката та захищати права в судових засіданнях, суд зазначає, що при розгляді справи не встановлено підстав, передбачених ст. 23 Цивільного кодексу України, коли у фізичної особи виникає право на відшкодування моральної шкоди. Жодна із наведених у вказаній статті підстав не була доведена та обґрунтована в позовних вимогах, право на звернення до суду позивачем реалізовується на власний розсуд і дана обставина не є підставою для визнання факту наявності моральної шкоди. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем і саме у такому розмірі, в звязку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Будильського сільського голови ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко