Справа № 804/1301/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2018 року Справа № 804/1301/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивачаОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 1), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 2), третя особа ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису, -
ОСОБА_4 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-1), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-2), третя особа ОСОБА_6, в якому з врахуванням уточнень просить:
Адміністративний позов поданий позивачем не відповідав вимогам ст.161 КАС України, тому ухвалою суду від 23.02.2018 року був залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків. На виконання ухвали суду позивач виправив вказані недоліки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Вищезазначену ухвалу отримано відповідачем 1 05.04.2018р., відповідачем 2 02.04.2018р.
Підготовче засідання по справі призначено на 20 квітня 2018 р.
Судом з власної ініціативи був зроблений запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо громадянина ОСОБА_6.
18 квітня 2018 року вх. №2750-ел. від відповідача 2 на адресу суду надійшли докази на виконання ухвали суду від 23.03.2018р.
20 квітня 2018 року від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідача 2) надійшло клопотання вх. №2834-ел. про відкладення розгляду справи.
20 квітня 2018 року підготовче засідання по справі було відкладено до 18 травня 2018 року.
08 травня 2018 року на виконання вимог ухвали суду від 20 квітня 2018 року від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшли докази, які витребував суд, а саме копія реєстраційної справи.
18 травня 2018 року від представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вдруге надійшло клопотання вх. №3701-ел. про відкладення розгляду справи.
18 травня 2018 року розгляд справи було відкладено на 12 червня 2018 року.
31 травня 2018 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року заява про забезпечення позову було повернуто заявнику без розгляду.
04 червня 2018 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року представнику позивача у задоволенні поданої заяви відмовлено.
08 червня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (заперечення) відповідача 1, якій зазначається, що з наданої Відповідачем 2 до матеріалів справи копії реєстраційної справи вбачається, що фактично матеріали реєстраційної справи складаються з заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, квитанції про оплату адміністративних послуг, картки прийому заяви та Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів обовязково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додаються до заяви. Аналогічні вимоги передбачені Законом. Не підлягають виготовленню та долученню до заяви електронні копії документів, що предявляються заявником з метою встановлення його особи, а також електронна копія документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, чи документа, що підтверджує право на звільнення від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав. В той же час в картці прийому заяви № 99808345 вказано перелік документів, поданих із заявою. Однак жодного з цих документів окрім квитанції в матеріалах реєстраційної справи немає. Підставою виникнення права власності у ОСОБА_6 стало розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер 981- р, видане 19.11.2007р., видавник Дніпропетровська міська рада. У своїй відповіді вих. №03-44/П-601 від 12.12.2017р. представник Дніпровської міської ради зазначив, що розпорядженням міського голови від 27.09.2007 №981-р було присвоєно адресу житловому будинку саме по вул. Яружній., а не по вул. Хвойній. Позивач зазначає, що підставою для проведення державної реєстрації права стало розпорядження, якого фактично не існує.
12 червня 2018 року від відповідача 2 на адресу суду втретє надійшло клопотання вх. №4327-ел.про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні.
Суд дослідивши подане клопотання зазначає наступне.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Вищезазначену ухвалу отримано відповідачем 2 02.04.2018р.
Тобто граничний термін на подачу відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) 17 квітня 2018 року.
Представник відповідача неодноразово звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Проте правом на подачу відзиву не скористався.
Частиною 1 ст. 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до ст. 119 КАС України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.
Суд звертає увагу відповідача 2, що йому було надано достатньо часу для підготовки відзиву, але він своїм правом не скористався.
Пунктом 3 частини 3 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
В звязку з вищевикладеним, з метою розгляду справи в строк, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку, що клопотання про відкладення судового засідання задоволенню не підлягає.
12 червня 2018 року на підставі ст. 183 КАС України розпочався розгляд справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.
ОСОБА_8 є спадкоємицею свого чоловіка який помер 18 червня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно довідки №2853 від 25.09.2014р. ОСОБА_4 разом з чоловіком ОСОБА_8 мешкала за адресою вул. Хвойна, 44в, Дніпро.
17 квітня 1987 року проведено обстеження домоволодіння за адресою Хвойна, 44в, Дніпропетровськ на предмет встановлення права володіння ОСОБА_8, що зафіксовано в Акті, копія якого міститься в матеріалах справи. На підтвердження обстеження ОСОБА_8 надав документи на самочинне будівництво.
20.09.2014 року інженером з інвентаризації нерухомого майна проведено обстеження домоволодіння за адресою вул. Хвойна, 44в, яким встановлено, що домоволодіння не належить до самочинного будівництва, що зафіксовано актом від 20.09.2014р.
Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37671417 від 20.10.2017р. державний реєстратор ОСОБА_5, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провів державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою вул. Хвойна, 44в, Дніпро за ОСОБА_6

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 01 грудня 2017 року власником нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Хвойна, 44в є ОСОБА_6. Дата проведення реєстрації 10 жовтня 2017 року, державний реєстратор ОСОБА_5, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, підстава виникнення права власності розпорядження Дніпропетровської міської ради про присвоєння адреси №981р від 19.11.2007р. Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37671417 від 20.10.2017р.

У листі №03-44/ П-601 від 12.12.2017р. зазначено, що в архівному управлінні департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради у фонді «Дніпровська міська рада» зберігаються розпорядження міського голови Дніпропетровської міської ради від 27.09.2007р. № 981-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Яружній (Жовтневий район)» та від 19.11.2007р. № 1282-р «Про виконання аварійного ремонту теплової мережі по вул. Комсомольській (Бабушкінський район)», які не стосуються запиту про присвоєння адреси будинку № 44в по вул. Хвойна. Також повідомлено, що від 19.11.2007р. інших розпоряджень міського голови Дніпропетровської міської ради немає. Копія вказаного листа міститься в матеріалах справи.

Проте в наданої позивачем до позову копії розпорядження від 19.11.2007 №981р про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Хвойній вбачається, що на підставі листа гр. ОСОБА_6 від 18.05.2007р. вх. №13/12455, житловому будинку по вул. Хвойній присвоєно адресу вул. Хвойна, 44В та відзначено, що присвоєння адреси не підтверджує право власності на нерухоме майно та право на земельну ділянку.

Згідно відповіді на адвокатський запит №1271 від 01.02.2018р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою м. Дніпро, вул. Хвойна, 44в відсутні відомості щодо реєстрації права власності. Також КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради надало копії технічної документації на вищезазначений обєкт (план земельної ділянки, поверховий план, акт від 17.04.1987р., план будівлі).

В звязку з виявленими розбіжностями судом витребувано у Дніпровської міської ради розпорядження №981р, та документи на підставі яких воно було прийняте.

На виконання вимог ухвали були надані докази.

Зі змісту розпорядження №981р від 27.09.2007 року вбачається, що житловому будинку по вул. Яружній присвоєно адресу вул. Яружна, 65, на підставі листа гр. ОСОБА_9

Дніпровською міською радою було надано також лист заяву ОСОБА_9 про присвоєння адреси, схему адресації, план земельної ділянки по вул. Яружна.

Реєстраційна справа №101, копія якої міститься в матеріалах справи, містить документи, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення, а саме заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.10.2017р., квитанцію Приватбанку, витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, картку прийому заяви.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходив за наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004р. (у редакції чинній на момент реєстрації оскаржуваного рішення станом).

Так, у силу п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обовязково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обовязково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер обєкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав на домоволодіння по вул. Хвойна, 44в, Дніпро за ОСОБА_6 стало розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер 981- р, видане 19.11.2007р., видавник Дніпропетровська міська рада.

Однак вказаний документ не може бути підставою для державної реєстрації права власності та інших речових прав у розумінні чинного законодавства України.

У розпорядженні, на підставі якого відбулася державна реєстрація зазначено, що присвоєння адреси не підтверджує право власності на нерухоме майно та право на земельну ділянку, та взагалі як було встановлено в судовому засіданні такого документу фактично не існує.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на обєкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування обєкта. Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер обєкта нерухомого майна. Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій.

В наданій копії реєстраційної справи №101 відсутнє розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер 981- р, видане 19.11.2007р., видавник Дніпропетровська міська рада, що є порушенням вимог передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор в т.ч. під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обовязково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Розпорядження про присвоєння адреси №981р датоване 19.11.2007р., тобто державний реєстратор ОСОБА_5 під час здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_6 повинен був запитати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.

Однак в матеріалах справи відсутні докази такого звернення державного реєстратора ОСОБА_5 під час здійснення реєстрації права власності.

Суд звертає увагу, що у листі №03-44/ П-601 від 12.12.2017р. зазначено, що в архівному управлінні департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради у фонді «Дніпровська міська рада» зберігаються розпорядження міського голови Дніпропетровської міської ради від 27.09.2007р. № 981-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Яружній (Жовтневий район)» та від 19.11.2007р. № 1282-р «Про виконання аварійного ремонту теплової мережі по вул. Комсомольській (Бабушкінський район)», які не стосуються запиту про присвоєння адреси будинку № 44в по вул. Хвойна. Також повідомлено, що від 19.11.2007р. інших розпоряджень міського голови Дніпропетровської міської ради немає. Копія вказаного листа міститься в матеріалах справи.

Вищезазначена інформація знайшла своє підтвердження, оскільки в матеріалах справи є копія розпорядження міського голови Дніпропетровської міської ради від 27.09.2007р. № 981-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Яружній (Жовтневий район)», а не вулиці по вул. Хвойній.

Згідно акту від 17 квітня 1987 року проведено обстеження домоволодіння за адресою Хвойна, 44в, Дніпро на предмет встановлення права володіння ОСОБА_8.

20.09.2014 року інженером з інвентаризації нерухомого майна проведено обстеження домоволодіння за адресою вул. Хвойна, 44в, яким встановлено, що домоволодіння не належить до самочинного будівництва, що зафіксовано актом від 20.09.2014р.

З вищевикладеного можна зробити висновок, що домоволодіння станом на 1987 рік вже знаходилося за адресою вул. Хвойна, 44В, Дніпропетровськ.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 КАС України (у редакції чинній станом на 15.12.2017р.) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року подаються: 1) технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; 2) документ що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. Оскільки вищевказані документи на підставі яких державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права на домоволодіння по вул. Хвойна, 44 В, в реєстраційній справі відсутні. А вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість доводи позовної заяви позивачем належним чином доведені та обґрунтовані, та не викликають сумнів у суду щодо їх достовірності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 (вул. Гаванська, 15, Дніпро, 49112) до Державного реєстратора ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (вул. Старокозацька, 58, каб. 213, Дніпро, 49000), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (вул. Дмитра Яворницького, 75, Дніпро, 49000), третя особа ОСОБА_6 (вул. Хвойна, 44В, Дніпро, 49073, АДРЕСА_1, Дніпро, 49000) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37671417 від 20.10.2017р., прийняте Державним реєстратором ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради стосовно об'єкту нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Хвойна, буд. 44в.

Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 22921897 від 10.10.2017р., вчинений Державним реєстратором ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер А0368885, виданий 24.11.2016р., видавник Чечелівський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, країна громадянства України на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Хвойна, буд. 44в.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 20 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1