Справа № 820/1218/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа №820/1218/16

адміністративне провадження №К/9901/12397/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 (суддя Самойлова В.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 (колегія суддів у складі: Зеленського В.В., Чалого І.С., Пянової Я.В.) у справі № 820/1218/16 за позовом ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_5, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (далі - відповідач, Дзержинський ВД РАЦС Харківського МУЮ), третьої особи ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_5, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення батьком дитини ОСОБА_4 в актовому записі про народження ОСОБА_5 та зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису шляхом видалення інформації щодо батька дитини, ОСОБА_4.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016, відмолено в задоволенні адміністративного позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (він же ОСОБА_6), про що 29.09.2010 видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в Державі Ізраїль народилася дочка, ОСОБА_5, що підтверджується виданим в державі Ізраїль відділом прийому населення та міграційного відомства в м. Рішон-ле-Ціон 18.12.2014 свідоцтвом про народження. У графі «батько» запис відсутній.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Беер Яков Держава Ізпраїль, зареєстрована громадянкою України, на підставі чого Посольством України в Державі Ізраїль 29.02.2012 видана Довідка про реєстрацію громадянином України.

10.06.2015 Дзержинським ВД РАЦС Харківського МУЮ на підставі свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини, що видане в державі Ізраїль, в Україні видано свідоцтво про народження ОСОБА_5, серія НОМЕР_2, в якому у графі батько записано - ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Зазначена позиція підтримана Харківським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на те, що відповідачем було порушено порядок визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, який передбачений статтями 125 і 126 Сімейного кодексу України, оскільки на момент оформлення актового запису та видачі свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (ОСОБА_6), якого записали батьком дитини, не перебували у шлюбі. Відповідачем не було витребувано інформацію про місце знаходження батька, чи живий він на момент внесення змін до актового запису, та про наявність заінтересованих осіб (зокрема, його матері), які мають право за законом оскаржити дії відповідача. Крім того, зазначає, що у ОСОБА_5 не було ніяких підстав поновлювати вже існуючий і дійсний актовий запис про народження, що зроблений в Ізраїлі. Вона мала в першу чергу ставити питання про внесення змін у вже існуючий актовий запис.

Третя особа ОСОБА_7 у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 7 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила № 52/5) документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 2 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, ратифікованою в Україні 02.04.2003, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Пунктом 7 Правил проставлення апостиля на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України 05.12.2003 № 237/803/151/5 документи, подані для проставлення апостиля, розглядаються відповідними компетентними органами. Компетентні органи з'ясовують: чи підлягають подані документи апостилюванню; справжність підпису та якість, в якій виступала особа, що підписала документ, а також справжність відбитків печатки та/або штампа, проставлених на документах.

Статтею 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження тощо.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2398-VI, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Пунктом 1 Розділу ІІІ Правил № 52/5 передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Частиною першою статті 13 Закону № 2398-VI передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України

Відповідно до статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

У відповідності до статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до пункту 14 Розділу ІІІ Правил № 52/5, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них.

Згідно з пунктом 21 вказаних Правил при різних прізвищах за письмовою згодою батьків дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що дитина ОСОБА_5 народилася в шлюбі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а тому ОСОБА_4 записаний батьком дитини правомірно. Даний шлюб було розірвано в судовому порядку в 2014 році. Питання щодо визнання його недійсним перед судом не ставилося й не вирішувалося, батьківство не оспорювалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (він же ОСОБА_6) помер.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ОСОБА_4, батько ОСОБА_5, за життя піклувався про дочку, надавав матеріальну допомогу.

З огляду на наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що свідоцтво про народження, яке видано в Україні, містить точні та перевірені дані про ОСОБА_5. При його видачі за заявою матері дитини ОСОБА_5, якою подавалися для реєстрації: свідоцтво про шлюб; свідоцтво про народження дитини, що видавалося в державі Ізраїль; свідоцтво про зміну ім'я батька; довідка про громадянство дитини, відповідачем надсилалися запити до Балаклійського відділу реєстрації актів цивільного стану про підтвердження шлюбу. Лише після отримання цих документів відповідачем було видано документ - свідоцтво про народження дитини.

Свідоцтво про народження, яке видано в Україні, не суперечить свідоцтву про народження, яке видано в Державі Ізраїль. ОСОБА_5 є громадянином України, що підтверджено Довідкою про реєстрацію громадянином України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 238, 341, 343, 349, 354, 355, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 у справі № 820/1218/16 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець