Справа № 2-а-16/11
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-16/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2011 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Степаненко Є. О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ОСОБА_2 України в Донецькій області про визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора ДПС Волноваського взводу ДПС № АН 234314 від 23.04.2010р., в якій його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КоАП України.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником автомобіля НОМЕР_1.

Постановою інспектора ДПС Волноваського взводу ДПС № АН 234314 від 23.04.2010р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.6 Правил дорожнього руху України по ст.122 ч.1 КпАП України та піддано адміністративному стягненню штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно з даною постановою 23.04.2010р. о 12-52 год. на 182 км а/д Донецьк-Маріуполь в с.Касянівка він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 82 км/год при обмеженні максимальної швидкості руху 60 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху більше ніж на 20 км/год.

Вважає, що постанову винесено з порушенням вимог закону, оскільки він швидкість руху не перевищував, а показники приладу «Беркут» № 0802069, яким вимірювалась швидкість руху, відносяться до іншого автомобілю, оскільки одночасно з ним по трасі рухались інші автомобілі. Вважає, що інспектор ДАІ упереджено та необєктивно поставився до зясування обставин справи.

Просив суд поновити строк на оскарження постанови, яку скасувати та припинити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримав вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_1.

З копії постанови про адміністративне правопорушення № АН 234314 від 23.04.2010р. вбачається, що ОСОБА_1 23.04.2010р. о 12-52 год. на 182 км а/д Донецьк-Маріуполь в с.Касянівка, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 82 км/год при обмеженні максимальної швидкості руху 60 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху більше ніж на 20 км/год, за що його піддано штрафу у розмірі 255 гривень.

Згідно ст.23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Притягуючи правопорушника до адміністративної відповідальності, посадова особа відповідача в порушення вимог ст. 268 КУпАП не зясувала наявність заперечень проти притягнення до відповідальності і необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення, чим було порушено права позивача.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначенному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субьєктів при здійсненні ними вдадних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобовязані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Так, згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушеня складається протокол уповноваженими на те особами. У разі його формлення, протокол складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не складається протокол у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що виключення щодо складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху містяться лише в частині 6, згідно якої, у разі фіксації такого правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що підставою для виключення із загальних вимог про обовязковість складання протоколу про адміністративне правопорушення є саме робота засобів фіксації в «автоматичному режимі», що відповідно унеможливлює виконання вимог ст. 254 КУпАП щодо складання протоколу про адмінправопорушення.

Таким чином, із діючих норм законодавства можливо зробити висновок, що у всіх інших випадках виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху посадовими і службовими особами органів внутрішніх справ вимоги ст. 254 КУпАП повинні виконуватись у повному обсязі, а отримані із допомогою засобів фіксації фото- або відео- матеріали можуть бути визнані лише доказами скоєння правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що посадовою особою відповідача про притягнення позивача до відповідальності за правопорушення було порушено вимоги ст. 254 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.122 КпАП України, порушенням правил дорожнього руху є перевищення водієм швидкості руху більше ніж на 20 км/год.

В той же час, відповідачем не доведено, що саме автомобіль позивача рухався зі швидкістю руху, яка вимірювалась приладом «Беркут».

Отже, посадова особа органу внутрішніх справ незаконно винесла постанову про притягнення до адміністративной відповідальності ОСОБА_1, через те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП.

Ці порушення з боку відповаідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне праопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно ст.258 ч.6 КУпАП копії постанови про адміністративне правопорушення та матеріали, зафіксовані за допомогою спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адмінвідповідальності протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Згідно ст.289 КУпАП строк оскарження такої постанови 10 днів з дня її винесення.

Суд вважає, що позивач дійсно був позбавлений можливості її оскаржити протягом 10 днів з дня її винесення, оскільки перебував у тривалій службовій командировці.

Через вказані причини постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності підлягає скасуванню, а враховуючи, що на теперішній час сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 19, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, ст.ст.141, 38, 258, 280, 285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.п. 12.6 Правил дорожнього руху України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк предявлення позову до суду.

Позов ОСОБА_1 до Управління ОСОБА_2 України в Донецькій області про визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування - задовольнити.

Постанову інспектора ДПС Волноваського взводу ДПС № АН 234314 від 23.04.2010р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КпАП України скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. В. Литвиненко