Справа № 760/24721/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/572/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Кушнір С.І.,
за участю секретаря Гаєвської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 3-я особа Міністерство соціальної політики України про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання донарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу до 5 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними щодо відмови у проведенні нарахування недоплаченої частини щорічної грошової допомоги до п`ятого травня за 2017 рік, учаснику бойових дій та зобов`язання відповідача зробити перерахунок та виплату не донарахованої щорічної грошової допомоги до п`ятого травня за 2017 рік.
Позивачі обґрунтовують позовну заяву посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають статус учасника бойових дій.
Даним законом передбачено, що учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Так, 18.05.2017 р. позивачами, кожним окремо, шляхом зарахування на особистий банківський рахунок, одержано разову грошову допомогу в розмірі 1200 грн., що є значно меншим, ніж те, що передбаченого чинним законодавством України.
Таким чином, позивачами не отримано разову грошову допомогу у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
14.03.2018 р. представником відповідача Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник Департаменту просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки до Департаменту соціальної політики виконавчого органу КМР (КМДА) не відноситься нарахування і виплата компенсацій і допомоги, зокрема разової грошової допомоги до 5 травня.
15.03.2018 р. представником Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виконавчого органу КМР (КМДА) подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається що Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заперечує проти адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов`язаних з веденням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.
Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено,, що норми і положення, зокрема, статей 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. №79-VIII «Про внесення змін до бюджетного кодексу України щодо реформування міжбюджетних відносин» Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та Законів України, виходячи із фінансових можливостей держави.
30.05.2018 р. позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач підтримує позовні вимоги викладені в адміністративному позові в повному обсязі, а щодо поданих відповідачами відзивів на позовну заяву, заперечує в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові. Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Департаменту соціальної політики у судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки до Департаменту соціальної політики виконавчого органу КМР (КМДА) не відноситься нарахування і виплата компенсацій і допомоги, зокрема разової грошової допомоги до 5 травня.
Представник відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виконавчого органу КМР (КМДА) у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що представник просить в задоволенні позову відмовити, справу розглядати за відсутності представника.
Заслухавши позивача, представників відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Позивачі, обґрунтовуючи позовну заяву, посилаються на те, що відповідач Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснив виплату щорічної одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», згідно якої передбачається, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Також, вказують, що згідно з ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28.12.2007 частину 5 ст.12 викладено у новій редакції, згідно якої розмір грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 таку редакцію ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнано неконституційною. Тому позивач вважає, що відповідач неправомірно застосував постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» при виплаті йому щорічної одноразової грошової допомоги
Крім того, позивачі не погоджуються з недоплаченою сумою разової грошової допомоги та зазначають, що їм виплачена щорічна разова допомога до 5 травня відповідно до постанови КМУ від 5 квітня 2017 року в сумі 1200 грн., як учаснику бойових дій.
Однак, Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України від 25 грудня 1998 року встановлено, що виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій повинна здійснюватись у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Закон України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2017 року встановлено в розмірі 1600 грн.
Як зазначено позивачами, виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня має дорівнювати 8000 грн. (1600 грн. *5) з урахуванням раніше сплачених сум, недоплачена щорічна разова допомога до 5 травня за 2017 рік позивачу становить: 8000 грн. - 1200 грн. = 6800 грн.
Встановлено, що позивачі, кожен окремо в 2017 році отримав щорічну допомогу до 5 травня в розмірі 1200 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2017 р. (Вх. 051/ОП/Б-7101-011 від 14.06.2017 р.) позивачі, звернулися до відповідача Департаменту соціальної політики України виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із зверненням щодо порядку нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.
Листом № 051/ОП/Б-7101-011 від 21.06.2017 р. відповідач Департамент соціальної політики України виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача ОСОБА_1 про відмову у проведені такого перерахунку посилаючись на те, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня провадилась за місцем служби, а саме військовою частиною НОМЕР_1 . Разова грошова допомога до 5 травня 2017 року надана в розмірі відповідно до прийнятої постанови Кабінету Міністрів України та виділених бюджетних коштів на відповідний рік. Підстав для здійснення перерахунку та проведення доплат до виплаченого розміру грошової допомоги немає.
Також листом № 051/ОП/Б-7101-011 від 21.06.2017 р. відповідач Департамент соціальної політики України виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача ОСОБА_2 про відмову у проведені такого перерахунку посилаючись на те, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня провадилась за місцем служби, а саме військовою частиною НОМЕР_1 . Разова грошова допомога до 5 травня 2017 року надана в розмірі відповідно до прийнятої постанови Кабінету Міністрів України та виділених бюджетних коштів на відповідний рік. Підстав для здійснення перерахунку та проведення доплат до виплаченого розміру грошової допомоги немає.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2017 р. (КО-13219/0/4-17 від 14.06.2017 р.) позивачі, звернулися до третьої особи Міністерства соціальної політики України із зверненням щодо порядку нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня.
14.06.2017 р. третьою особою Міністерством соціальної політики України надано позивачам відповідь про відмову у проведені такого перерахунку посилаючись на те, що у 2017 році у відповідача не було правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Згідно з п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Підпунктом 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»,з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад. Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у такому розмірі: учасникам бойових дій - 1200 гривень.
Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним Судом України неконституційними.
Необхідно також зазначити, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 (у справі за конституційним поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України» висловив правову позицію, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки, таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому, суд зазначив, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.
Із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Таким чином, щорічна разова грошова допомога до 05 травня у 2017 році позивачам здійснена в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства.
Анологічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2018 року у справі № 331/4506/17 (2-а/331/175/2017).
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 3-я особа Міністерство соціальної політики України про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання донарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу до 5 травня 2017 року відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.06.2018 року.

Суддя С.І.Кушнір