Справа № 803/742/18
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/742/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Масюк Г.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Рудика В.Ф.,

представника відповідача Малищука І.М.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови командира військової частини НОМЕР_1 у не наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402 та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми отриманої 02.08.2015 в районі проведення антитерористичної операції за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 11.03.2015, Ківерцівським РВК Волинської області, був призваний на військову службу та направлений у військову частину НОМЕР_2 (м. Мукачеве). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2015 за №93 ОСОБА_1 , у складі підрозділу, був відряджений у військову частину НОМЕР_3 (Донецька область) і проходив у ній службу з 13.05.2015 по 31.03.2016, в районі проведення антитерористичної операції (АТО). 02.08.2015, під час виконання обов`язків із військової служби, при переміщенні автомобілем в зоні АТО, позивач отримав травму, яка не пов`язана з бойовим ураженням - забій правої половини грудної клітки і після тривалого лікування у військових медичних закладах, військовою лікарською комісією військово-медичного клінічного центру Південного регіону, 03.12.2015 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час. 31.03.2016, відповідно до наказу №91 командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині), ОСОБА_1 був звільнений у запас. При звільненні, командиром військової частини, не була надана довідка про обставини отриманої ним травми (поранення, контузії, каліцтва) встановленого зразка, передбаченого Додатком №5 до Положення про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14 серпня 2008 року № 402. На адвокатський запит, щодо надання ОСОБА_1 , командиром військової частини НОМЕР_1 довідки про обставини отриманої травми, останній відмовив. При цьому командир військової частини НОМЕР_1 підтвердив факт отримання ОСОБА_1 травми 02.08.2015 року, однак, вважає, що оскільки ОСОБА_1 на час отримання травми не був зарахований у списки військової частини НОМЕР_3 , а перебував у списках іншої частини, а до військової частини НОМЕР_3 був тимчасово відрядженим, то отримана ним травма не обліковувалась, розслідування обставин отримання травми не проводилось, а тому відсутні підстави надання довідки.

Позивач вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства саме командир військової частини НОМЕР_1 зобов`язаний облікувати отриману тимчасово відрядженим до цієї частини військовослужбовцем ОСОБА_1 травму, призначити комісію для розслідування обставин отримання травми, за результатами розслідування затвердити відповідні акти та видати наказ, на підставі якого скласти довідку встановленої форми про обставини травми. Відтак бездіяльність відповідача, який не виконав вимог нормативних актів, та відмова ОСОБА_1 у наданні довідки про обставини травми суттєво порушують права та інтереси останнього, оскільки позивач позбавлений можливості оформити документи для отримання одноразової грошової допомоги і призначення пенсії по інвалідності. З наведених вище підстав просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, та зазначено що розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без проведення судового засідання та виклику сторін, надано відповідачу право протягом 15-денного строку з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву (а.с.1).

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву (а.с.36-38).

В обґрунтування своєї позиції відповідача вказав, що відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333 командування військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) та командування військової частини НОМЕР_1 не має будь-яких правових підстав щодо видачі довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) встановленого зразка Додаток №5 до Положення про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України молодшому сержанту запасу ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини полова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), оскільки з пояснень командира вищезгаданої військової частини станом на 02.08.2015 (дата травмування) позивач не являвся військовослужбовцем даної військової частини а перебував у списках особового складу військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_5 . Отримана позивачем травма при виконанні службових обов`язків в зоні АТО у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) не зафіксована та не може бути зареєстрована.

Також зазначає що Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про дробленні йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Документального підтвердження надання доповіді про подію, яка сталася з ОСОБА_1 у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) немає отже даний факт був прихований саме позивачем.

Відтак відповідачем правомірно надано письмова відповідь про відмову в отримані відповідної довідки, з огляду на що в задоволенні позову просить відмовити.

Крім того, відповідач просив розгляд справи проводити за участю (викликом) представника військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2017 судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 12.06.2018 на 14 год. 30 хв.

Відповідач в судове засідання 12.06.2018 не прибув, свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, при цьому 11.06.2018 року від командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням помічника командира з питань правової роботи у відрядженні. З огляду на це розгляд справи відкладено на 22.06.2018. на 12 год. 00 хв.

В судовому засіданні 22.06.2018 позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених у ньому, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 25.06.1990 по 20.04.1992 та з 11.03.2015 по 31.03.2016 про що свідчить лист військового комісара Ківерцівського РВК від 27.01.2017 року №118 (а.с.6),

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2015 року №93 ОСОБА_1 , у складі підрозділу, був відряджений у військову частину НОМЕР_3 (Донецька область) і проходив у ній службу з 13.05.2015 року по 31.03.2016 року, в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2015 року №93, листом тво командира в/ч НОМЕР_6 від 11.08.2016 року №1425 та довідкою командира в/ч НОМЕР_3 від 18.10.2016 року №69 (а.с.7, 7-ворот, 8).

Військова частина польова пошта НОМЕР_3 - окремий інженерно-технічний батальйон, в даний час розформована, безпосередньо підпорядкована 48 інженерній Камянець-Подільській бригаді (військова частина НОМЕР_7 ), про що зазначено в листі командира в/ч НОМЕР_1 від 19.01.2018 року №180 (а.с.9-10).

Також судом встановлено, що 02.08.2015, під час виконання обов`язків із військової служби, при переміщенні автомобілем в зоні антитерористичної операції, ОСОБА_1 отримав травму, яка не пов`язана з бойовим ураженням - забій правої половини грудної клітки і після тривалого лікування у військових медичних закладах, військовою лікарською комісією військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

03.12.2015 позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час, що підтверджується рішенням військово-лікарської комісії (хірургічного профілю) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (а.с.12).

Факт отримання ОСОБА_1 травми 02.08.2015 року, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 , підтверджується виписним епікризом військово-медичного клінічного центру південного регіону від 07.08.2015 року №12897 (а.с.11).

31.03.2016, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №91, ОСОБА_1 був звільнений у запас (а.с.13).

Судом також встановлено, що на адресу начальника військово-лікарської комісії Західного регіону Міністерства оборони України, тво. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 на вимогу ОСОБА_1 було надіслано пакет документів, щодо питання встановлення причинного зв`язку поранення (травми) отриманого при виконанні службових обов`язків (а.с.6, 6-зворот).

Як слідує з матеріалів справи 12.12.2017 року адвокатом Рудиком В.Ф. було направлено адвокатський запит №44-ц, щодо надання ОСОБА_3 .В командиром військової частини НОМЕР_1 довідки про обставини отриманої травми, останній відмовив. При цьому командир військової частини НОМЕР_1 підтвердив факт отримання ОСОБА_1 травми 02.08.2015 року, однак вважає, що оскільки ОСОБА_1 на час отримання травми не був зарахований у списки військової частини НОМЕР_3 , а перебував у списках іншої частини, а до військової частини НОМЕР_3 був тимчасово відрядженим, то отримана ним травма не обліковувалась, розслідування обставин отримання травми не проводилось, а тому відсутні підстави надання довідки (а.с.9-10).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частини перша статті 1 Закону).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

В свою чергу, спірні правовідносини що виникли між сторонами регулюються Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Наказ №402) у пункті 6.2. вказаного наказу визначений перелік документів які подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час. Також зазначено, що на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтва, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Так як зазначено лікарською комісією у поданні на ВЛК та зі слів ОСОБА_1 він отримав травму, проте довідка про обставини отримання травми не надана.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) є обов`язковою для прийняття військово-лікарською комісією постанови про причинний зв`язок поранення (контузії, каліцтва) з проходженням військової служби.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем довідка про обставини поранення не складалась та не підшивалась до особової справи та не надавалась позивачу.

З форми зразка Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначеної у Додатку №5 до Наказу №402 вбачається, що підставою для складення довідки є акт розслідування, проведений згідно з наказом командира військової частини.

Проте відповідач не надав доказів того, що проводилось розслідування отримання позивачем травми та складався акт.

Суд вважає помилковими посилання військової частини НОМЕР_3 на Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України» затвердженої Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004, так як Інструкції визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Відповідачами не доведено та в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач отримав поранення (травму) через правопорушення.

У пункті 1.2 Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Так з аналізу вказаного пункту вбачається, що обставини отримання позивачем травми не містяться в цьому переліку.

Як слідує з письмових пояснень командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 від 20.12.2017 службове розслідування за фактом отримання поранення позивачем під час виконання ним завдань в зоні проведення АТО військовою частиною НОМЕР_4 не проводилось, оскільки даний військовослужбовець (запасу) станом на 02.08.2015 (дата отримання травми) не був військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) а перебував у списках військової частини НОМЕР_5 , травма при виконанні службових обов`язків у зоні АТО у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) не зафіксована (а.с.48) .

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року № 36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за № 169/5360 (далі по тексту - Інструкція №2).

Відповідно п. 1.5 Інструкції №2 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, що сталися під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень (заподіяних іншою особою), гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також випадки смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 2.5 вказаної Інструкції №2 передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом трьох робочих днів. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; установити обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (закони, статути, положення, правила, інструкції, настанови тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт (додаток 1 до Інструкції) у п`яти примірниках або шести, якщо військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини, і передати його на затвердження командиру військової частини. Усі примірники акта (додаток 1 до Інструкції) підписуються головою комісії та всіма її членами.

Тобто зі змісту даного пункту вбачається, що в разі настання нещасного випадку з військовослужбовцем відрядженим до іншої військової частини розслідування проводиться командуванням частини до якої він відряджений та складається відповідний акт.

Згідно Наказу Міністра оборони України №333 від 26.05.2014року «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України» відомості про поранення (контузії, травми, каліцтва), одержані в період проходження служби, записуються на підставі документів, виданих закладами охорони здоров`я чи військовими частинами, в який військовослужбовець служив або лікувався. Також зазначається характер поранення (контузії, травми, каліцтва), коли та де воно отримано.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.21.5. глави 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

д) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Відтак, враховуючи те, що обставини отримання травми позивачем під час перебування в зоні проведенні АТО 02.08.2015 підтверджені матеріалами справи, та з метою захисту порушених прав позивача суд вважає доцільним визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 у не наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми отриманої 02.08.2015 в районі проведення АТО за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402, суд зазначає таке.

Додатком 5 до Наказу №402, затверджено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

При цьому, Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 за №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360, встановлено, що комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься у первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (пункт 5 Розділу V «Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції» Інструкції).

Відповідно до пункту 18 Розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402.

Тобто, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція у спорі, що розглядається, викладена в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 по справі № 21-1465а15 та від 20.02.2016 по справі № 804/14800/14.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми отриманої 02.08.2015 в районі проведення АТО за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402 розцінюється Волинським окружним адміністративним судом як втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини отримання травми ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити вищевказану позовну вимогу шляхом зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути документи щодо обставин отримання солдатом ОСОБА_1 травми, з врахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 72-77, 246, 255, 262, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 у не наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), повторно розглянути документи щодо обставин отримання солдатом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) травми 02 серпня 2015 року під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення антитерористичної операції, за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено судом 23 червня 2018 року.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський