Справа № 810/1108/18
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1108/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій, бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради та просив суд:

визнати протиправними дії, бездіяльність за відмову проіндексувати недоотриманні кошти разової грошової допомоги до 05.05.2011 у розмірі 5 532,00 грн;

зобов'язати проіндексувати недоотримані кошти разової грошової допомоги до 05.05.2011 у розмірі 5 532,00 грн.;

визнати протиправними дії, бездіяльність за відмову надати відповідь на його звернення від 11.01.2018 відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

зобов'язати надати відповідь на звернення від 11.01.2018 відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

зобов'язати компенсувати завданні матеріальні сбітки в розмірі 10 000,00 грн.;

стягнути кошти в розмірі 10 000,00 грн. за порушення прав позивача;

зобов'язати компенсувати моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.;

стягнути кошти в розмірі 10 000,00 грн. за виявлену зневагу до позивача, вчинену з ценізмом, відмовою виконати рішення суду та проіндексовати недоотриманні кошти.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 даний позов було залишено без руху, у зв'язку з його невідповідністю КАС України, а саме п.п. 3 - 6 ч. 5 ст. 160 КАС України, що визначає вимоги до позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 травня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції зроблено висновок про необхідність повернення позовної заяви, оскільки позивач у встановлений судом строк, не виконав вимоги ст.169 КАС України та не усунув вказані в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року недоліки.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленими статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Судом першої інстанції вказано, що в позовній заяві було зазначено, що позивач попередньо звертався до Броварського міськрайонного суду, яким було прийнято рішення щодо перерахунку коштів, які наразі виплачені, однак без індексації, водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б знайшли своє відображення даних обставин.

Також позивач просив суд зобов'язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради надати йому відповідь на його звернення від 11.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян», однак в матеріалах справи міститься копія листа, що адресована позивачу від 16.01.2018 року.

З позовної заяви не можливо встановити потребу позивача в наданні повторної відповіді на звернення від 11.01.2018 року, тобто належним чином необґрунтовано дану позовну вимогу.

23 квітня 2018 року суду було подано заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 16 березня 2018 року, однак подана заява не містить чітких обґрунтувань позовної вимоги щодо визнання протиправними дії, бездіяльність за відмову надати відповідь на його звернення від 11.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а лише містить пояснення позивача про те, що дана відповідь не відповідає Закону України «Про звернення громадян» та потребує належної відповіді.

Суд першої інстанції вказав, що позивач фактично просить суд зобов'язати відповідача не визнати протиправними дії, бездіяльність за відмову надати відповідь на його звернення від 11.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а просить визнати протиправною відповідь від 11.01.2018 року та надати повторну належну відповідь.

Однак заяви щодо уточнення позовних вимог з цього приводу чи додаткових пояснень по передній заявленій вимозі суду не надав.

Також підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що позивачем не виконано вимогу КАС України щодо надання розрахунку суми, що стягується - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які ним заявлено.

Позивач просив суд зобов'язати компенсувати завданні матеріальні збитки в розмірі 10 000,00 грн., стягнути кошти в розмірі 10 000,00 грн. за порушення прав позивача, зобов'язати компенсувати моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., стягнути кошти в розмірі 10 000,00 грн. за виявлену зневагу до позивача, вчинену з цинізмом, відмовою виконати рішення суду та проіндексовати недоотриманні кошти, однак доказів на підтвердження понесення збитків або тяжких моральних страждань суду не надано, у зв'язку з чим судом першої інстанції було запропоновано надати розрахунок суми, заявленої до стягнення з належними та допустимими письмовими доказами щодо підтвердження кожної.

У своїй заяві на виконання ухвали від 16.03.2018 позивачем не було надано розрахунку суми, яку він просить стягнути, а також не надано доказів, які б підтверджувати завданні збитки, понесену моральну шкоду (наведення обставин за яких було завдано збитків, понесено моральну шкоду, суму збитків з письмовими доказами) та належні та допустимі докази на підтвердження даних обставин.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 року позивачем виконано не було, недоліки позовної заяви також усунуто не було.

На думку колегії суддів, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду і не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що дані питання, з яких суд спочатку залишив без руху позов, а потім повернув позовну заяву, підлягали вирішенню під час підготовчого провадження, а відтак, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції необґрунтовано повернув позовну заяву.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне таку ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року скасувати, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко