Справа № 815/6606/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року

Київ

справа №815/6606/15

адміністративне провадження №К/9901/10969/18

№К/9901/10965/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №815/6606/15

за позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про скасування наказів, поновлення на посаді, визнання висновку недійсним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами Одеського державного університету внутрішніх справ та ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду (прийняту у складі: головуючого судді - Бойко О.Я.) від 28 березня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Коваля М.П., суддів: Домусчі С.Д., Кравець О.О. ) від 6 липня 2016 року,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати наказ Одеського державного університету внутрішніх справ №28 в/с від 1 травня 2014 року в частині звільнення ад'юнкта денної форми навчання докторантури та ад'юнктури майора міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; скасувати наказ Одеського державного університету внутрішніх справ №37 о/с від 30 квітня 2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції, ад'юнкта денної форми навчання докторантури та ад'юнктури ОСОБА_1 за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновити посаді; визнати недійсним висновок про результати службового розслідування №18/16-302 від 1 травня 2015 року; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 травня 2015 року по день поновлення на роботі.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані накази прийняті відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України. Вказує на те, що він завжди дотримувався вимог Присяги та положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, сумлінно ніс службу, додержувався норм професійної етики, вдосконалював свою кваліфікацію. Рапорт про звільнення написав під психологічним примусом з боку керівництва Одеського державного університету внутрішніх справ.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач правомірно прийняв оскаржувані накази, висновок прийнятий з дотриманням норм права, а тому позовні вимоги не належать до задоволення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 6 липня 2016 року Одеський апеляційний адміністративний суд вирішив:

5.1 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

5.2 Визнати протиправним та скасувати наказ Одеського державного університету внутрішніх справ №28 в/с від 1 травня 2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ад'юнкта денної форми навчання докторантури та ад'юнктури майора міліції ОСОБА_1.».

5.3 Визнати протиправним та скасувати наказ Одеського державного університету внутрішніх справ від 1 травня 2015 року №39 о/с «По особовому складу», яким унесено зміни до пункту 2 наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 30 квітня 2015 року №37 о/с.

5.4 В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права. Суд апеляційної інстанції наголошував на тому, що ні Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, ні Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не передбачено можливості внесення змін до наказу про звільнення особи з органів внутрішніх справ та зміни формулювання підстав для звільнення такої особи. Посилався на те, що судом першої інстанції не з'ясовано та не надано належної правової оцінки статусу позивача, як особи, на яку накладається дисциплінарне стягнення відповідно до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, взагалі не надано правової оцінки заявленим позивачем вимогам про скасування наказу про звільнення за власним бажанням та визнання недійсним висновку службового розслідування.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

7. 29 липня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Одеського державного університету внутрішніх справ.

У касаційній скарзі скаржник просить постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою Одеського державного університету внутрішніх справ на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року.

8. 6 вересня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1

У касаційній скарзі представник позивача просить постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року

9. 29 січня 2018 року вказані касаційні скарги Одеського державного університету внутрішніх справ та ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

10. Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення. Скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (Одеського державного університету внутрішніх справ):

11.1. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

11.2. Відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку тим обставинам, що 30 квітня 2015 року в салоні автомобіля позивача знайшли георгіївські стрічки, а також стрічки з кольорами прапора Російської Федерації. Після надходження зазначеної інформації співробітники відповідача відвідали відділ міліції в якому знаходився позивач, з метою визначення всіх обставин справи. Після закінчення спілкування у відділку міліції, ОСОБА_1 з співробітниками відповідача прибув до приміщення університету, де написав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ з 30 квітня 2015 року у зв'язку з наявністю поважних причин. Того ж дня наказом №37 о/с його було звільнено за власним бажанням. Разом з тим, 30 квітня 2015 року до Одеського державного університету внутрішніх справ надійшов лист з УВБ в Одеській області ДВБ МВС України, з відповідними матеріалами про обставини події за участю ОСОБА_1, з вимогою проведення службового розслідування по скоєному факту. Внаслідок проведеного службового розслідування щодо перевірки зазначеного факту, позивач правомірно звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 66 (за дискредитацію). Крім того, відповідачем наголошено на пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом.

12. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1.):

12.1. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а тому підлягає зміні.

12.2. Представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції протиправно відмовив йому у задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ №37 о/с від 30 квітня 2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та поновлення на посаді. Вказує на те, що рапорт про звільнення за власним бажанням ним було написано під психологічним тиском керівництва.

13. Доводи, викладені у запереченні на касаційну скаргу (відповідача у справі):

13.1 Відповідач посилається на відсутність психологічного тиску на позивача з боку керівництва під час написання рапорту на звільнення за власним бажанням. Зазначає, що ОСОБА_1 є право та дієздатною собою, яка повністю усвідомлює свої права та обов'язки.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 13 серпня 2001 року, мав звання майор міліції.

15. Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 1 листопада 2013 року №171 о/с, позивач з 1 листопада 2013 року був зарахований ад'юнктом денної форми навчання до докторантури та ад'юнктури.

16. 30 квітня 2015 року позивач написав рапорт на звільнення за власним бажанням з 30 квітня 2015 року, у зв'язку з наявністю поважних причин, що перешкоджають йому подальшому навчанню та виконанню службових обов'язків, а саме низьким рівнем грошового та соціального забезпечення працівників міліції. Від проходження військової - лікарської комісії відмовився.

17. Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 30 квітня 2015 року № 37 о/с «По особовому складу», відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 30 квітня 2015 року у запас Збройних сил України за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням).

18. Того ж дня на адресу відповідача надійшов лист від Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Одеській області з вимогою проведення службового розслідування, щодо події пов'язаної з майором міліції ОСОБА_1

19. У зв'язку з цим, наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 30 квітня 2015 року №100 було призначено службове розслідування, за результатами проведення якого 1 травня 2015 року складено відповідний висновок.

20. Як вбачається із змісту вищевказаного висновку, 30 квітня 2015 року об 11:30 у м. Одеса на вул. Розкидайлівський біля буд.1 між активістами організації «Правий сектор» та ОСОБА_1стався інцидент, пов'язаний зі знаходженням в салоні автомобіля позивача антипатріотичної символіки сепаратистського прояву - георгіївські стрічки та стрічки з кольорами прапора Російської Федерації. Даний факт здобув широкого резонансу, був розповсюджений та засуджений в засобах масової інформації. За висновком відповідача, ОСОБА_1 такими діями дискредитував звання майора міліції, у зв'язку з чим підлягав звільненню з органів внутрішніх справ.

21. На підставі цього, 1 травня 2015 року відповідачем було прийнято наказ №28 в/с «Про накладення дисциплінарного стягнення на ад'юнкта денної форми навчання докторантури та ад'юнктури майора міліції ОСОБА_1.», пунктом 1 якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

22. Також, пунктом 2 наведеного наказу внесено зміни до пункту 2 наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 30 квітня 2015 року №37 о/с в частині звільнення позивача за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) та визначено, що ОСОБА_1 необхідно вважати звільненим за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

23. Вказаний наказ був реалізований наказом Одеського державного університету внутрішніх справ «По особовому складу» від 1 травня 2015 року №39 о/с.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

24. Конституція України.

24.1 Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

25.1 Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

25.2 Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25.3 Частина друга статті 11. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

26. Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)

26.1. Частина п'ята статті 7. Права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього ж Закону.

26.2. Частина перша статті 25. Працівник міліції у межах повноважень, наданих цим же Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

27. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

27.1. Стаття 1. Службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

27.2. Стаття 2. Дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

27.3. Частина перша статті 5. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

27.4. Пункти 3, 6 частини першої статті 12. На осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: догана; звільнення з посади.

27.5. Стаття 14. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

27.6. Стаття 18. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

28. Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29 липня 1991 року.

28.1. Пункт 8. Дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема, за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

28.2. Пункт 66. Особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

30. Аналізуючи вищенаведені положення Закону України «Про міліцію» та Дисциплінарного статуту, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що дисциплінарну відповідальність несуть саме працівники міліції - особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України.

31. Як правильно встановив суд апеляційної інстанції, 30 квітня 2015 року наказом Одеського державного університету внутрішніх справ позивача було звільнено за власним бажанням та здійснено відповідний запис у його трудовій книжці, а 1 травня 2015 року на нього накладено дисциплінарне стягнення наказом №28 в/с.

32. Таким чином на момент прийняття наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 1 травня 2015 року №28 в/с ОСОБА_1 вже не проходив службу в органах внутрішніх справ, а тому і не міг бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

33. Отже, фактично позивача наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 1 травня 2015 року №28 в/с ОСОБА_1 було повторно звільнено з органів внутрішніх справ.

34. Посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що вказаним наказом внесені зміни до наказу від 30 квітня 2015 року №37 о/с шляхом заміни підстави звільнення позивача «за власним бажанням» на «за дискредитацію», колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставним. Аналіз положень вище наведеного законодавства України, дає підстави для висновку, що положення Закону України «Про міліцію» та Дисциплінарного статуту не надають права Одеському державному університету внутрішніх справ вносити зміни до наказу про звільнення особи з органів внутрішніх справ та змінювати причини та формулювання підстав звільнення.

35. Крім того, з урахуванням внесених відповідачем змін до наказу про звільнення позивача від 30 квітня 2015 року № 37 о/с, фактично позивач за цим наказом вважається звільненим 30 квітня 2015 року відповідно до наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що датований 1 травня 2015 року.

36. Тобто, наказ відповідача по особовому складу від 30 квітня 2015 року №37 о/с, з урахуванням внесених до нього змін, який за правилами статті 18 Дисциплінарного статуту видається на виконання наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, винесений раніше, ніж наказ на виконання якого він прийнятий.

37. Враховуючи наведені обставини, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про протиправність наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 1 травня 2015 року №28 в/с.

38. Стосовно позовних вимог про скасування висновку про результати службового розслідування №18/16-302 від 1 травня 2015 року, колегія суддів вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про відмову у їх задоволенні, оскільки висновком службового розслідування лише фіксуються виявлені в ході службового розслідування порушення. Вказаний висновок службового розслідування не є рішенням суб'єкта владних повноважень, який має обов'язкову силу для виконання, і не спричиняє виникнення наслідків для суб'єктів публічно-правових відносин інакших, ніж обов'язок відповідної особи щодо його розгляду. На підставі висновку службового розслідування в подальшому згідно з пунктом 5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України відповідною посадовою особою (начальником) може прийматись відповідне рішення, яке і може бути оскаржено заінтересованою особою.

39. Щодо посилань представника позивача у касаційній скарзі, як на підставу для скасування наказу від 30 квітня 2015 року №37 о/с про його звільнення з ОВС за власним бажанням, на те, що 30 квітня 2015 року о 20 год. 10 хв. він звернувся до лікарні та з цієї дати йому був відкритий лікарняний лист, колегія суддів зазначає наступне.

40. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та інші нормативно-правові акти, якими урегульований порядок проходження служби в ОВС, не містять жодних обмежень щодо звільнення тимчасово непрацездатних осіб, якщо звільнення відбувається з їх ініціативи.

41. Аналогічні вимоги містить і Кодекс Законів про працю України, статтею 40 якого встановлено, що звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності не допускається лише з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

42. Як вбачається з матеріалів справи, наказом №37 о/с від 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено за його власним бажанням, а тому відкриття ним лікарняного листа цією датою, тим більше після видання оскаржуваного наказу, не впливає на його правовірність.

43. Також, колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованим посилання представника позивача у касаційній скарзі на те, що рапорт про звільнення позивачем було написано ним під тиском керівництва, оскільки, ОСОБА_1 не було зазначено в чому виражався такий тиск, яким чином він здійснювався та не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

44. Вимоги відповідача у касаційній скарзі про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставними, оскільки вказаним обставинам Одеським апеляційним адміністративним судом вже надана правова оцінка, викладена в ухвалі від 24 лютого 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2016 року.

45. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі.

46. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

47. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

48. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційні скарги Одеського державного університету внутрішніх справ та ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року у справі №815/6606/15- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх