Справа № 199/1130/18(2-а/199/60/18)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 року справа № 199/1130/18(2-а/199/60/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Уханенка С.А. Лукманової О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу старшого лейтенанта поліції командира роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дінпропетровська від 29.03.2018 року (суддя Подорець О.Б. ) ухвалену в м. Дніпро у справі за позовом ОСОБА_2 до старшого лейтенанта поліції командира роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого лейтенанта поліції командира роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БР №641327 від 11.02.2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дінпропетровська від 29.03.2018 року адміністративний позов було задоволено. Скасовано постанову Відповідача про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №641327 від 11.02.2018 року. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача.

Старший лейтенант поліції командир роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що Позивача було обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за порушення ним правил користування зовнішніми освітдлювалиними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Сторони в судове засідання не зявились. Відповідно до ст. 311 КАС України суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.02.2018 року Відповідачем була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 641327.

Відповідно до вказаної постанови, 11.02.2018 року на 208 км. автомобільної дороги М-03 Київ-Харків, громадянин України ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Хонда Акорд», державний номерний знак НОМЕР_1, з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п.9.8. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі вказаного, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачені чинним законодавством, що свідчить про необхідність її скасування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст..280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Поряд з вказаним, згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, у відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на підтвердження скоєння Позивачем адміністративного правопорушення було надано відеозапис.

В свою чергу, як вбачається з наданого Відповідачем відеозапису, Позивач здійснював рух поза межами населеного пункту з вимкненим ближнім світлом фар.

Відповідно до п.9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Тобто, з зазначених обставин справи вбачається, що Позивачем були порушені правила користування зовнішніми освітлювальними приладами, а саме їх не включення поза межами населеного пункту

Отже, в даному випадку наявна належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість прийняття Відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та відсутності підстав для її скасування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2018 року було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність його скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, 321, 322, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу старшого лейтенанта поліції командира роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2018 року скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ст.272 КАС України.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова