Справа № 805/361/18-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 р. Справа№805/361/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, УПФ) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до пільгового стажу відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду з 07.08.1984 по 28.08.2002 роботи водієм великовантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах та ЦЗФ ,в ВАТ «Селидівське автотранспортне підприємство 11465»;

- зобов'язання повторно розглянути заяву № 1336 від 18.07.2017 та зарахувати до пільгового стажу відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду з 07.08.1984 по 28.08.2002 роботи водієм великовантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах та ЦЗФ, в ВАТ «Селидівське автотранспортне підприємство 11465».

В подальшому в ході підготовчого судового засідання представником позивача надано письмову заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач додатково просить скасувати рішення б/н від 17.10.2017 про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2017 він звернувся до відповідача із заявою № 1336 про призначення пенсії згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і надав всі необхідні документи. Відповідач, розглянувши заяву та надані документи, прийняв рішення б/н від 17.10.2017, яким відмовив позивачеві у призначенні зазначеного виду пенсійної виплати з підстав відсутності у нього необхідного пільгового стажу роботи, оскільки вважає, що період роботи позивача з 07.08.1984 по 28.08.2002 в якості водія на підприємстві ВАТ «Селидівське автотранспортне управління 04665» неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи у зв'язку з тим, що надана довідка не підтверджує зайнятість повний робочий день безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи. Крім того, вважає за неможливе взяти до уваги наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгову пенсію № 29-к від 15.09.1997, оскільки у постанові КМУ від 11.03.1994 № 162 вказана професія водія автомобілів, зайнятого на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, а в переліку робочих місць і професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, ця посада відсутня, вказана тільки посада водія технологічного перевезення на великовантажних автомобілях (перевезення породи на шахтах і ЦЗФ).

Позивач вважає таке рішення УПФ протиправним, оскільки ним невірно тлумачено вимоги законодавства, які регулюють пільгове пенсійне забезпечення, а отже воно прийнято із порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.

Виходячи з наведеного, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду з 07.08.1984 по 28.08.2002 роботи водієм великовантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах та ЦЗФ, в ВАТ «Селидівське автотранспортне підприємство 11465»;

- скасувати рішення б/н від 17.10.2017 про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву № 1336 від 18.07.2017 та зарахувати до пільгового стажу відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період з 07.08.1984 по 28.08.2002 роботи водієм великовантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах та ЦЗФ, в ВАТ «Селидівське автотранспортне підприємство 11465».

Відповідач заперечував проти позовних вимог, надав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, який наявний в матеріалах справи. Зазначає, що на час звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії його страховий стаж складав 31 рік. До його пільгового стажу не зараховано період роботи з 07.08.1984 по 28.08.2002 водієм на підприємстві «Селидівське автотранспортне підприємство № 04665», у зв'язку з тим, що надана довідка не підтверджує зайнятість повний робочий день безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи.

Неможливо взяти до уваги наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгову пенсію № 29-к від 15.09.1997, оскільки згідно списку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, зазначена професія водія автомобілів, зайнятого на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, а професія водія технологічного перевезення на великовантажних автомобілях відсутня.

Вважає, що документи, надані позивачем, не підтверджують наявність необхідного пільгового стажу для призначення пільгової пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2018 продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи приписи чинного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Гірник Донецької області, зареєстрований за адресою: 85487, АДРЕСА_1, про що свідчить копія паспорта, наявна в матеріалах справи (а.с. 107).

18 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1336 про призначення пенсії за віком згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 25, 112).

До вказаної заяви було додано наступні документи: копії паспорту і ІПН, копія трудової книжки, довідка № 132 від 04.07.2017, довідка про стаж № 07-08/120 від 26.04.2017, витяг з ЄДРПОУ, копія наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 29-а від 15.09.1997, довідки про заробітну плату від 26.04.2017 № 07-08/121, № 07-08/122.

17 жовтня 2017 року рішенням Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області б/н позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2 (а.с. 112).

Рішення про відмову у призначенні пенсії вмотивовано тим, що період роботи з 07.08.1984 по 28.08.2002 в якості водія на підприємстві «Селидівське автотранспортне підприємство № 04665» не зараховано до стажу роботи за Списком № 2, у зв'язку з тим, що надана довідка не підтверджує зайнятість повний робочий день безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи. Не можливо взяти до уваги наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення № 29-к від 15.09.1997 у ВАТ «Селидівське автотранспортне управління № 11465», оскільки в списку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, вказана професія водія автомобілів, зайнятого на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, а в переліку робочих місць і професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, ця професія відсутня, вказана тільки професія водія технологічного перевезення на великовантажних автомобілях (перевезення породи на шахтах і ЦЗФ).

Позивач оскаржує бездіяльність та вищевказане рішення відповідача як такі, що прийняті (вчинені) з порушенням норм чинного законодавства та порушують його конституційні права.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності зі статтею 26 Закону № 1058-ІV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці на списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року.

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 1 частини 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до ст. 1 цього Закону, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Право на пенсію за віком, у відповідності до ст. 12 Закону № 1788-XII, мають:

- чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

- жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно п. «а» ст. 55 Закону України № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають робітники, зокрема, водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Пунктом «б» ст. 13 Закону № 1788-XII визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, після досягнення віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, з дотриманням тримісячного строку з дня досягнення пенсійного віку, маючи страховий стаж 31 рік, у відповідності до ст. 44 Закону № 1058-ІV звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 і надав необхідні для цього документи.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність встановленого законодавством віку, наявність в трудовій книжці відомостей щодо стажу роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2. У разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, - наявність інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що підтверджують трудовий стаж.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_2, в ній наявні записи щодо загального стажу роботи 31 рік. В період з 07.08.1984 по 28.08.2002 позивач працював водієм вантажного автомобіля, безпосередньо зайнятим в технологічному процесі на шахтах та ЦЗФ (центральні збагачувальні фабрики).

Відповідач, відмовляючи позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, виходив з того, що період роботи позивача з 07.08.1984 по 28.08.2002 в якості водія на підприємстві «Селидівське автотранспортне підприємство №04665» не зараховано до стажу роботи за Списком № 2, у зв'язку з тим, що надана довідка не підтверджує зайнятість повний робочий день безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи. Вважає за неможливе взяти до уваги наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення № 29-к від 15.09.1997 у ВАТ «Селидівське автотранспортне управління № 11465», оскільки в списку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, вказана професія водія автомобілів, зайнятого на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, а в переліку робочих місць і професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, ця професія відсутня, вказана тільки професія водія технологічного перевезення на великовантажних автомобілях (перевезення породи на шахтах і ЦЗФ).

Суд не погоджується із зазначеною позицією відповідача і наведеними ним доводами в її обґрунтування, оскільки, як вже зазначалось, згідно п. «а» ст. 55 Закону України № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають робітники, зокрема, водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Пунктом «б» ст. 13 Закону № 1788-XII визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», за списком № 2 мають право на пенсію водії автомобілів, зайняті на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі (код 2010100а-11442).

На думку суду професія, зазначена у трудовій книжці позивача, а саме: водій вантажного автомобіля, безпосередньо зайнятий в технологічному процесі на шахтах та ЦЗФ, та у наказі від 15.09.1997 № 29-а (а.с. 10, 110) - водій технологічного перевезення на великовантажних автомобілях (перевезення породи на шахтах і ЦЗФ), відповідає по своїй суті професії, зазначеній у постанові КМУ № 162, - водій автомобілю, зайнятий на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, хоча і сформульована іншими словами, оскільки технологічний процес на шахтах та ЦЗФ передбачає транспортування гірської маси.

Стосовно тверджень відповідача щодо відсутності даних про зайнятість позивача повний робочий день на зазначеній професії суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки, що уточнює особливий характер або умови праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, від 14.07.2000 № 78 (а.с. 11, 105), позивач повний робочий день працював з 07.08.1984 по 30.11.1997, тобто тринадцять років чотири місяці два дні, водієм великовантажного автомобіля, зайнятого в технологічному процесі важких та шкідливих виробництв, за результатами атестації робочих місць. Зазначене також підтверджується архівними довідками від 26.04.2017 №07-08/121 та № 07-08/122 (а.с. 114, 115).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за списком № 2 він мав більше 12 років 6 місяців стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, а саме період роботи з 07.08.1984 по 30.11.1997, при загальному стажі роботи 31 рік.

Разом з тим, стосовно періоду роботи позивача за вищевказаною професією з 01.12.1997 по 28.08.2002, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі також - Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов'язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення, які відповідач повинен використовувати, в тому числі і при перевірці стажу роботи та прийнятті рішення за заявою позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період з 01.12.1997 по 28.08.2002.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, оскільки відповідачем при прийнятті рішення про відмову позивачеві у призначенні пільгової пенсії за списком № 2 не використанні в повному обсязі надані йому законодавством права та обов'язки, в даному випадку щодо з'ясування обставин праці позивача за вказаною професією саме повний робочий день в період з 01.12.1997 по 28.08.2002, суд вважає за необхідне з метою повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог і зобов'язати відповідача з урахуванням приписів пунктів 2, 3, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 і вирішити питання про зарахування до стажу роботи позивача водієм великовантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах і ЦЗФ, періоду з 01.12.1997 по 28.08.2002.

На підставі статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов'язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року суд зазначив, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Враховуючи викладене, суд вважає, що УПФ повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об'єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення УПФ про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», прийнято не на підставі Конституції та законів України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), недобросовісно, а отже підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання бездіяльності щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 07.08.1984 по 28.08.2002 суд вважає їх необґрунтованими, оскільки в даному випадку бездіяльність щодо вказаних обставин була відсутня, а відповідачем були вчинені дії щодо не зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи, які мали результатом прийняття рішення б/н від 17.10.2017 щодо законності якого позовні вимоги судом вирішено.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

Оскільки позивачем за три немайнові вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, які є похідними, сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., і за вимогу про скасування рішення сплачено - 704,80 грн., то з відповідача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 1174,67 грн. (704,80х2 - 704,80:3).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (85487, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6; ) про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області б/н від 17 жовтня 2017 року про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 1336 від 18 липня 2017 року про призначення пенсії за віком згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням періоду роботи з 07.08.1984 по 30.11.1997 за даними трудової книжки НОМЕР_2, що достатній для призначення пенсії за віком у відповідності до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 1336 від 18 липня 2017 року про призначення пенсії за віком з урахуванням приписів пунктів 2, 3, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 і вирішити питання про зарахування до пільгового стажу роботи позивача в якості водія великовантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах і ЦЗФ, за списком № 2 періоду з 01.12.1997 по 28.08.2002 за даними трудової книжки НОМЕР_2.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6; ) на користь ОСОБА_1 (85487, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1174 (триста п'ятдесят дві) гривні 67 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 червня 2018 року.

Суддя Ушенко С.В.