Справа № 806/2107/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Житомир справа № 806/2107/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення і компенсацію втрати частини доходів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 в якій просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення (14.03.2017);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника командира частини з озброєння - начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 . Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандуючого Збройних Сил України від 24.02.2017 № 69 він був звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2017 № 70 він був виключений зі списків особового складу військової частини з 14.03.2017 року. Разом з тим, позивач стверджує, що на день звільнення він не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право під час проходження військової служби, а саме за період проходження служби з 01.01.2016 по день виключення зі списків особового складу індексація грошового забезпечення позивачу виплачена не була. Позивач також зазначає, що в січні 2018 року він звертався до військової частини НОМЕР_1 та до військової частини НОМЕР_2 , де він проходив військову службу з 01.01.2016 по 05.09.2016, із відповідними заявами про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Однак у відповідь на свої звернення отримував відмови, обґрунтовані тим, що індексація грошового забезпечення за спірний період не нараховувалась та не виплачувалась відповідно до вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 № 248/3/9/1/1150, а саме пункту 7 згідно якого індексація грошового забезпечення не нараховується до окремого доручення.

Вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

25 травня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що військова частина НОМЕР_1 заперечує в повному обсязі проти заявлених вимог. Така позиція відповідача обґрунтована тим, відповідно до п.1.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, роз`яснення з питань застосування норм цієї Інструкції інших нормативно-правових актів з питань виплати грошового забезпечення надаються директором Департаменту фінансів Міністерства оборони України та іншими посадовими особами в межах їх компетенції відповідно до законодавства України. Так, в пункті 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2 зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Крім того, представник відповідача, в якості підтвердження правомірності дій військової частини НОМЕР_1 додав до відзиву лист Мінсоцполітики від 23.08.2012 № 259/10/136-12, лист Мінсоцполітики від 09.06.2016 №252/10/136-16, та лист Мінсоцполітики від 15.07.2015 № 10685/0/14-15/10, відповідно до якого, виплата сум індексації грошових доходів, що проводиться за рахунок коштів бюджетів усіх рівнів та фондів державного соціального страхування, здійснюється залежно від наявності коштів у бюджетних установах та організаціях. А тому представник відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визнання дій військової частини НОМЕР_1 протиправними, оскільки відповідач в своїх діях керувався вимогами чинного законодавства. (а.с.27-32 )

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 № 130, що підполковник ОСОБА_1 в період з 01.08.2015 по 02.11.2015 та з 05.09.2016 по 28.02.2017 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді заступника командира частини з озброєння - начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 . (а.с.13)

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.02.2017 № 69 підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника центру з озброєння - начальника озброєння 199 навчального центру Високомобільних десантних військ Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з наказу. (а.с.20)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.03.2017 № 70 підполковника ОСОБА_1 із 14 березня 2017 року виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з наказу. (а.с.21)

З наявного у матеріалах справи грошового атестату серії ЗУ № 358544 від 14.03.2017 та довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 № 130 вбачається, що індексація грошового забезпечення позивачу у період служби у військовій частині НОМЕР_1 (з 05.09.2016 по 14.03.2017) не виплачувалася і заборгованості по ній не зазначено.(а.с.18-19, 23). Відповідачем у відзиві вказаний факт не заперечується.

З позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 в січні 2018 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день виключення зі списків особового складу (звільнення).

Однак, військова частина НОМЕР_1 листом від 26.02.2018 № 161 повідомила ОСОБА_1 , що йому з 05.09.2016 по 14.03.2017 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась відповідно до вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 № 248/3/9/1/1150, а саме пункту 7 згідно якого індексація грошового забезпечення не нараховується до окремого доручення. (а.с.16).

Не погоджуючись з відмовою відповідача, вважаючи, що він має право на виплату індексації грошового забезпечення, а також на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачу за період з 05.09.2016 по 14.03.2017 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Відповідачем вказаний факт не заперечується. При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій відповідач посилається на лист роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, вимоги телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1150 та зазначає про відсутність фінансових ресурсів передбачених на виплату індексації грошового забезпечення.

З приводу наявності у позивача права на проведення індексації його доходів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Про те, як вже зазначалося, відповідач в період з 05.09.2016 по 14.03.2017 не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

При цьому, щодо посилань відповідача на листи Міністерства соціальної політики, лист роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, вимоги телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1150 суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки листи, роз`яснення і телеграми не є нормативно-правовими актами, натомість відповідач має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до таких посилання відповідача як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача та не приймає їх до уваги.

Щодо посилань відповідача на відсутність фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення суд враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

А тому, з огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 5 Закону, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв`язку з цим індексації з 01.01.2016 вказана норма не містить. Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі № К/800/3206/16 (368/1047/15-а).

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку, а тому дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення є протиправними.

Однак, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 05.09.2016 по 14.03.2017. Натомість в період з 01.01.2016 по 04.05.2016 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка є окремою юридичною особою, до обов`язків якої відносилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача в зазначений період.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 04.09.2016 є заявленими до неналежного відповідача та не підлягають задоволенню, тому що в цей період у відповідача не було обов`язку щодо виплати грошового забезпечення позивачу.

На підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом саме визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 05.09.2016 по 14.03.2017 (день звільнення зі служби) та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 05.09.2016 по день звільнення (14.03.2017).

Щодо позовної вимоги, в якій позивач просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, суд вважає її передчасною, оскільки дана вимога матиме місце після проведення відповідачем нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 263, 267, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 05.09.2016 по 14.03.2017.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 05.09.2016 по 14.03.2017, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя І.Е.Черняхович