Справа № 802/47/18-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/47/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року (ухвалене 15 лютого 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просить: визнати незаконною та скасувати відмову ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № П-20645/0-11213/6-17 від 06.12.2017р.; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути письмову заяву від 22.02.2017 року та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Позивач зазначає, що оскільки цільове призначення земельної ділянки площею 38,3262 га, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області це землі сільськогосподарського призначення, а тому формування земельної ділянки площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства повинно здійснюватись за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Оскільки формування частини проінвентаризованої земельної ділянки буде здійснюватись зі встановленням нового цільового призначення, а саме для ведення особистого селянського господарства, тому в даному випадку відведення земельної ділянки позивачу безоплатно у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства повинно здійснюватись шляхом виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як це унормовано ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Відповідач зазначає, що земельна ділянка є сформованою та її подальше формування здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою про що просить позивач.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 лютого 2017 року позивач звернулась до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області із письмовою заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектари, за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.04.2017р. за № 0-2-0.3-5139/2-17, відповідач повідомив позивача про те, що місце розташування земельної ділянки зазначене на графічних матеріалах не відповідає схемі землеустрою документації із формування території сільської ради, а також не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.06.2017 року по справі № 802/712/17-а, яка набула законної сили 11.10.2017 року, визнано незаконною та скасовано відмову ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № П-3262/0-1994/6-17 від 05.05.2017, а також зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути письмову заяву ОСОБА_2 від 22.02.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектари, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Після повторного розгляду заяви позивача від 22.02.2017 року, листом ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.12.2017р. за № П-20645/0-11213/6-17, відповідач повідомив про те, що формування об'єкта на підставі проекту землеустрою щодо відведення буде суперечити схемі землеустрою, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Дахталійської сільської ради, адже поділ земельної ділянки має здійснюватись за технічною документацією щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. В зв'язку з чим позивачу повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектари, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати оскаржувану відповідь протиправною та, відповідно, її скасовувати. Суд першої інстанції зазначає, що позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка сформована, та її подальше формування (поділи чи об'єднання) здійснюється не на підставі проекту землеустрою, а за технічною документацією, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану відмову, викладену в листі від 06 грудня 2017 року надано відповідь за вих. № П-20645/0-11213/6-17 відповідач діяв у відповідності до норм чинного земельного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача та надати надання дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За приписами ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч. 5 ст. 79-1 ЗК України).

Частиною 6 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (ч. 7 ст. 79-1 ЗК України). Разом з тим, спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення не перебуває у власності чи користуванні фізичних чи юридичних осіб.

Статтею 33 ЗК України встановлено, що громадяни можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства, та земель, що відводяться для індивідуального садівництва, додатково підтверджується положеннями статті 121 ЗК України, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки.

Разом з цим, абз. 2 ч. 5 ст. 20 ЗК України встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст.ст. 31, 33-37 цього Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (ст. 21 ЗК України).

Тому, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком.

Згідно ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

У свою чергу відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, звернувшись до відповідача, дотрималася передбачених вказаною нормою ЗК України вимог до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність, оскільки позивач звернулась з вищевказаним клопотанням для отримання земельної ділянки для ведення індивідуального особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, у зв'язку з чим відведення земельної ділянки здійснюється шляхом виготовлення проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 08 квітня 2015 року у справі №6-32цс15.

Отже, у відповідача не було жодних підстав стверджувати про невідповідність місця розташування обєкта схемі землеустрою із формування території сільської ради, а також обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, оскільки ці обставини в силу ч. 7 ст. 118 ЗК України не є підставою для відмови у наданні громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконною та скасування відмови ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №П-3262/0-1994/6-17 від 05.05.2017 та зобовязання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.02.2017 та надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту, орієнтовною площею 2,00 га.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем сплачено судовий збір при поданні адміністративного позову до Вінницького окружного адміністративного суду - у розмірі 1408 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 03.01.2018 та при поданні апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду - у розмірі 2 114,4 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 20.04.2018.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що сплачений ОСОБА_2 судовий збір в загальному розмірі 3 522,4 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №П-3262/0-1994/6-17 від 05.05.2017.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.02.2017 та надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту, орієнтовною площею 2,00 га.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області понесені судові витрати в сумі 3 522,4 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5