Справа № 804/3423/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Справа № 804/3423/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ількова В.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 до відповідача-1: Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, відповідача-2: Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката ОСОБА_1 до відповідача 1: Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, відповідача 2: Одеської міської ради, в якій позивач просить суд:
- зобов'язати Одеську міську раду та Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надати адвокату ОСОБА_1 прохану за його адвокатським запитом від 08.03.2018 року письмову інформацію про причини та підстави видачі Кофман Шейндлі наступних документів:
- виконавчим комітетом Одеської міської ради від 17.10.2003 року громадянці свідоцтва право власності на 7/25 домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса вул. Пироговська, 13/6;
Ухвалою суду від 11.05.2018 р. відкрито провадження у справі №804/3423/18 за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач-1,2 у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлені завчасно та у належний спосіб.
Представник Одеської міської ради, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість провести розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Відповідно до ст. 4 Закону № 5076-УІ адвокат України здійснює адвокатську діяльність на всій території України та за її межами, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або законодавством іноземної держави.
30 грудня 2017 року між позивачем, як адвокатом, та ОСОБА_2, як фізичною собою, укладено договір №140 про надання правової допомоги у всіх справах, які повязані чи можуть бути повязані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав, свобод та законних інтересів, в тому числі, згідно п. 2 договору «Обовязки адвоката»:
- розробка стратегії діяльності у сфері захисту прав та охоронюваних інтересів;
- підготовка, складання та подання процесуальних документів, заяв, звернень в органи державної влади та місцевого самоврядування у відношенні захисту прав та охоронюваних законом інтересів клієнта;
- надання усних та письмових консультацій довірителю відносно захисту його прав та інтересів, що охороняються Законом;
- здійснювати представництво у встановленому порядку інтересів клієнта в судах по справам та позовам зазначеним в додатку до цього Договору
- здійснювати збір інформації, яка може бути використана для захисту прав та законних інтересів Клієнта.
08 березня 2018 року позивачем було направлено адвокатський запит до якого було додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, Одеському міському голові ОСОБА_3, в якому адвокат ОСОБА_1 просив надати письмову інформацію про причини та підстави видачі Кофман Шейндлі наступних документів:
- виконавчим комітетом Одеської міської ради від 17.10.2003 року громадянці свідоцтва право власності на 7/25 домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса вул. Пироговська, 13/6;
До адвокатського запиту було додано копію договору про надання правової допомоги та корпію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Позивач вважає, що лист №2630-01/18 від 30.03.2018 року фактично містить відмову в наданні інформації, відмова, на його думку, є безпідставною, незаконною і необґрунтованою, такою, що порушує його професійні права, як адвоката, порушує встановлений чинним законодавством України порядок доступу до інформації, не відповідає принципу прозорості державної служби, а тому, викликає сумніви в обєктивності, неупередженості і законності діяльності правоохоронного органу, у звязку з чим, позивач звернуться до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.
У відповідності до ст.59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Пункт 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
В пункті 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (професійні права адвоката) закріплено право адвоката під час здійснення адвокатської діяльності вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється (ч.1 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Із системного аналізу наведеної норми судом вбачається, що до адвокатського запиту необхідно додавати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (ч.2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.
У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем 30.03.2018 р. надано відповідь за №2630-01/18 на запит від 08.03.2018 р., якою позивачу відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки адвокатом ОСОБА_1, запитано конфіденційну інформацію про майновий стан фізичної особи Кофман Шейндлі, яка не надавала згоду на її збирання.
Так, статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 32 Конституції України передбачає право кожного громадянина знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Одним з основних конституційних прав громадян є їхнє право на інформацію, яке розглядається як комплексне суб'єктивне право, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Інформацією про фізичну особу (персональні дані) відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Закон України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ(далі - Закон №2657-ХІІ) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
Відповідно до статті 21 Закону №2657-ХІІ інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Рішенням Конституційного суду України від 20 січня 2012 року у справі №2-рп/2012 інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною.

Частиною другою статті 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з частиною другою статті 182 Цивільного кодексу України державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону №1952-IVдержавна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, орган державної реєстрації надає інформацію про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження виключно, у встановленому Законом порядку, який є спеціальним для даних правовідносин.

Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Порядок визначений у статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до якої, інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки. Надання інформації з Державного реєстру прав здійснюється нотаріусом у формі витягу в результаті проведення державної реєстрації прав під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва.

Витяг з Державного реєстру прав на підставі заяви мають право отримувати:

1) власник нерухомого майна або уповноважена ним особа; 2) особа, яка має речове право на чуже нерухоме майно, або уповноважена нею особа; 3) спадкоємець (правонаступник - для юридичної особи) або уповноважена ним особа.

Інформаційну довідку з Державного реєстру прав на підставі письмового запиту мають право отримувати суд, органи місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи державної податкової служби, органи Служби безпеки України та інші органи державної влади (посадові особи), якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом.

Орган державної реєстрації прав відмовляє в наданні витягу та інформаційної довідки, якщо заявник відповідно до закону не має права на отримання такої інформації.

Орган державної реєстрації прав зобов'язаний за заявою власника або правоволодільця надавати йому інформацію у формі виписки про осіб, які отримали відомості про права та обтяження прав на нерухоме майно, що йому належить.

Адвокати до зазначеного кола осіб законом не віднесені.

Таким чином, законодавство у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачає особливий порядок надання інформації з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно, встановлює певні обмеження щодо доступу до вказаної інформації, а адвокати не віднесені до виключного переліку осіб встановлених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому відмовляючи позивачу у наданні інформації про нерухоме майно особи на адвокатський запит відповідач-1 діяв правомірно відповідно до норм Конституції України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про інформацію», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки інформація щодо нерухомого майна є конфіденційною.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на характер інформації, яку просив надати позивач у своєму запиту, та вимоги наведених правових актів, відмова відповідача надати таку інформацію щодо фізичної особи, за відсутності згоди останньої на це, є правомірною.

Оскільки протиправності в діях відповідача-1 при наданні відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 не встановлено, а права позивача не порушено - позовна вимога про зобов'язання Одеську міську раду та Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надати адвокату ОСОБА_1 прохану за його адвокатським запитом від 08.03.2018 року письмову інформацію про причини та підстави видачі Кофман Шейндлі наступних документів:

- виконавчим комітетом Одеської міської ради від 17.10.2003 року громадянці свідоцтва право власності на 7/25 домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса вул. Пироговська, 13/6;

-управлінням житлового та комунального господарства Одеського міськвикому свідоцтва права власності № на частку домоволодіння, яке розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 13/6, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, а згідно ч. 2 ст. 72 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Згідно ст.139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача 1: Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, відповідача 2: Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Позивач: адвокат ОСОБА_1 (49008, м. Дніпро, вул. Робоча, 164/35, код ОКПП НОМЕР_1).

Відповідач-1: Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради (65012, м. Одеса, вул. Троїцька, 25, ).

Відповідача-2: Одеська міська рада (65004, м. Одеса, площа Думська,1, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков