Справа № 161/8470/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8470/18
Провадження № 2-а/161/390/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Заболотько Д.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кондюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бігуна Станіслава Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обгрнутування вказавши, що 19.05.2018 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Волинській області Бігуном С.В. відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 407348, згідно якої він керуючи транспортним засобом на перехресті вулиць Єршова та Гордіюк в м. Луцьку, перетнув суцільну горизонтальну розмітку 1.1, чим, порушив п. 8.5.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає до скасування. Так. перетинання керованим ним автомобілем суцільної горизонтальної лінії розмітки було обумовлено тим, що в цей момент температурний датчик його автомобіля подав сигнал різкого стрибка температури двигуна, що загрожувало перегрівом двигуна та його виходом з ладу. В цей час він рухався у крайньому лівому ряду кільця проїзної частини вулиці Гордіюк, середній та правий ряд проїзної частини були зайняті іншими транспортними засобами загального користування, що рухалися у попутному напрямку. Це завадило йому виконати маневр негайної зупинки з правої проїзної частини дороги. З метою усунення небезпеки для двигуна, що загрожувало йому істотними матеріальними витратами, тобто усунення небезпеки його власності, він був змушений перетнути суцільну розмітку та негайно зупинитися щоб вимкнути двигун автомобіля для термінового охолодження. Іншими способами, окрім негайної зупинки автомобіля, ця небезпека не могла бути усунена. Одночасно з цим ним були виконані вимоги п. 15.14 та п. 9.9 ПДР України. Вказані обставини беззаперечно свідчать про те, що вимушене порушення ПДР України є нічим іншим, як дією, вчиненою у стані крайньої необхідності. Вказані пояснення були надані ним відповідачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Що, однак, не вплинуло на прийняте ним рішення. Вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 407348 від 19.05.2018 року, винесену відносно нього відповідачем.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених в адміністративному позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання позов не визнала, суду пояснила, що дійсно 19.05.2018 року інспектором поліції 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бігуном С.В. відносно позивача було винесено оскаржувану постанову, при її винесення інспектор поліції діяв у межах та у спосіб, встановлені діючим законодавством України. При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач не надав інспектору поліції будь-яких належних доказів наявності умов крайньої необхідності, які відповідно до норм ПДР України дозволяють у виняткових випадках перетинання лінії горизонтальної розмітки 1.1. Просить суд у задоволення позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові та електронні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.05.2018 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Волинській області Бігуном С.В. відносно позивача ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 407348 (а.с. 4).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Луцьку на перехресті вулиць Єршова-Гордіюк перетнув суцільну горизонтальну лінію розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) подолає транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно з п. 8,5.1 ПДР України горизонтальна розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наносить на прохідній частині або верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами згідно з п. 1 розділу 34 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

З пояснень сторін та відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського Бігуна С.В. встановлено, що позивач ОСОБА_1, керуючи належним йому транспортним засобом в м. Луцьку на перехресті вулиць Єршова-Гордіюк, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1, яка позначає межі напрямного острівці, де здійснив зупинку автомобіля.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з пояснень сторін та із матеріалів справи, а саме з представлених відеоматеріалів встановлено, що позивач не заперечує факту зупинки в зоні дії знаку, проте зазначає, що зупинка була вимушеною через технічну несправність транспортного засобу.

Судом також встановлено, що такі самі пояснення позивач неодноразово надавав інспектору поліції Бігуну С.В., що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, проте такі доводи ОСОБА_1 відповідачем були залишенні поза увагою, жодних дій для перевірки достовірності вказаних пояснень відповідач не здійснив, належну оцінку цим доводам при розгляді справи про адміністративне правопорушення не надав, тобто не з»ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об»єктивних підстав ставити під сумнів пояснення позивача ОСОБА_1, надані ним як при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так і даної справи, у суду немає, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ці доводи стороною відповідача не спростовані.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд вважає, що оскільки дії позивача пов'язанні з вимушеною зупинкою внаслідок технічної несправності автомобіля (перегрів двигуна), тобто останній діяв в стані крайньої необхідності, позивачем були вжиті всі заходи для того, щоб не перешкоджати руху інших транспортних засобів, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що в даному випадку сторона відповідача належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довела правомірність свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскаржувана постанова - скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бігуна Станіслава Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 407348 від 19.05.2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 21 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська