Справа № 820/1897/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

20 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1897/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Макаренко Я.М., Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Бадюков Ю.В.) від 10.04.2018 р. (повний текст рішення складений 10.04.2018 р.) по справі № 820/1897/18

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати такими, що не відповідають Конституції України, а також є протиправними рішення, дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та перегляду пенсії за вислугою років відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; визнати таким, що не відповідає Конституції України, а також є протиправним, та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 29.01.2018 р., викладене в протоколі Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 30.01.2018 р. щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву (звернення) ОСОБА_2 від 29.01.2018 р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести обчислення та перерахунок пенсії, призначеної та виплачуваної відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП від 05.11.1991 р. в редакції на день її призначення 02.09.2014 р., в розмірі 70% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Харківської області № 18-32 від 23.01.2018 р., з 24.03.2017 р., без обмежень максимального розміру пенсії та виплачувати її; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перегляд та обчислення призначеної пенсії за вислугу років відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. в редакції до набуття чинності Законом № 1166-VII від 27.03.2014 р., в розмірі 80% від місячної (чинної) заробітної плати, з 24.03.2017 р., без обмежень максимального розміру пенсії та виплачувати її; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести додаткове обчислення та перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП від 05.11.1991 р. в редакції до набуття чинності Законом №1166-VII від 27.03.2014 р., в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Харківської області № 18-32 від 23.01.2018 р., з 24.03.2017 р., без обмежень максимального розміру пенсії та виплачувати її.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 820/1897/18 позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести обчислення та перерахунок пенсії ОСОБА_2, призначеної та виплачуваної відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., в редакції на день її призначення 02.09.2014 р., в розмірі 70% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Харківської області № 18-32 від 23.01.2018 р., з 24.03.2017 р., без обмежень максимального розміру пенсії та виплачувати її. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність судового рішення, у зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 2014 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію, обчислену згідно Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 70% від суми середнього заробітку за останні 5 років.

Відповідно до наказу № 408-к від 20.03.2017 р., старшого радника юстиції ОСОБА_2 звільнено 23.03.2017 р. з посади заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області за власним бажанням, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Судом першої інстанції також встановлено, що 29.01.2018 р. позивач звернувся до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки прокуратури Харківської області 80 % від суми заробітної плати без обмежень (а.с. 61-66).

Відповідачем протоколом від 30.01.2018 р. відмовлено позивачу у проведенні такого перерахунку пенсії від заробітної плати (а.с. 68).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач 29.01.2018 р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, а тому відповідач повинен був керуватися ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, у зв'язку з чим відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною. Також суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги в частині здійснення перерахунку відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП від 05.11.1991 р. в редакції на день її призначення 02.09.2014 р., в розмірі 70% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Харківської області № 18-32 від 23.01.2018 р. підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні позовних в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що пенсія ОСОБА_2 призначена згідно Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) в розмірі 70% від суми середнього заробітку, що було передбачено ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», проте нормами цієї статті (в редакції чинній на момент призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку саме з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Порядку перерахунку пенсії у відсотках відповідно до збільшення стажу робітника прокуратури ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено, рішення щодо встановлення пенсії з розрахунку 70% від середнього щомісячного (чинного) заробітку не є таким, що визнано відповідним органом або судом протиправним та скасовано у передбаченому Законом порядку та є чинним.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 р. визначалися Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Приписи ч. 18 ст. 50-1 цього Закону редакції, чинній до 01.01.2015 р., передбачали, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01.01.2015 р. законодавець делегував Кабінету міністрів України. В свою чергу, Кабінетом міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Також колегія суддів зазначає, що 15.07.2015 р. набрав чинності Закон № 1697-VII, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення Закону № 76-VIII, якими ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XIIта ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Крім того, рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 цей Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення, з 01.12.2015 р., у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. (справа № 711/6019/16-а), від 02.03.2018 р. (справи № 264/1617/17, № 761/21804/17).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийняті спірного рішення про відмову в перерахунку пенсії діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки на момент вирішення цих спірних правовідносин питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні.

Таким чином спірне рішення пенсійного органу про відмову позивачеві в перерахунку пенсії є правомірним. Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржувалося, а доводи апеляційної скарги фактично стосуються перегляду рішення суду в частині задоволення позовних вимог, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних не переглядається.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 820/1897/18 в частині задоволення позовних вимог прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 820/1897/18 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 820/1897/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (місцезнаходження - вул. Валентинівська, буд. 22-Б, м. Харків, 61170, код ЄДРПОУ - 22682655) провести обчислення та перерахунок пенсії ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 61170, ідентифікаційний код - НОМЕР_1), призначеної та виплачуваної відповідно до норм ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., в редакції на день її призначення 02.09.2014 р., в розмірі 70% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Харківської області № 18-32 від 23.01.2018 р., з 24.03.2017 р., без обмежень максимального розміру пенсії та виплачувати її та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 820/1897/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20.06.2018 року.