Справа № 805/4722/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

23 червня 2018 р. Справа №805/4722/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_2 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області в особі судді Радченко Лариси Анатоліївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду засобами електронного зв'язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області в особі судді Радченко Лариси Анатоліївни за вимогами: визнати неправомірними дії судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А. щодо не роз'яснення ОСОБА_2 права на оскарження протиправних дій судді.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З позовної заяви убачається, що ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А. від 10.05.2018 по справі №233/1555/18 відмовлено у відкритті провадження у справі. Разом з тим, як зазначає позивач, у зазначеній ухвалі не роз'яснено право звернення до суду з позовом про оскарження порушених прав позивача та право звернутися до Вищої ради правосуддя з метою оскарження неправомірних дій судді.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Разом з тим, статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено термін «публічно-правовий спір», так публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи. Крім того, суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; (ст. 129 Конституції України).

Суд зазначає, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії (бездіяльність) суддів, вчинені при розгляді конкретної справи, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у відповідному процесуальному законодавстві України.

При цьому законність процесуальних дій та рішень суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Таким чином, дії судді (суду), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, та оскаржуються в порядку, визначеному процесуальними законами.

Стосовно оскарження судових рішень, то інших способів їх перегляду, ніж ті, що встановлені процесуальним законом, не передбачено.

У разі незгоди з прийнятими судами першої інстанції рішеннями, сторони провадження мають право оскаржити їх в апеляційному чи касаційному порядку до суду вищого рівня.

У розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 4, статті 9, частини третьої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Аналогічна правова позиція узгоджується із постановами Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" та № 6 від 12.06.2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", а також постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року "Про окремі питання.

У даному випадку, з позовної заяви ОСОБА_2 убачається, що предметом оскарження є дії судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А., вчинені в межах справи №233/1555/18.

Отже заявлений ОСОБА_2 позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки за своїм змістом та суттю стосується правомірності здійснення правосуддя суддею Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А., яка у таких правовідносинах не є суб'єктом владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції щодо позивача.

Суд звертає увагу позивача на те, що суддя як носій судової влади при здійсненні правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя самостійно на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Держава охороняє самостійність і незалежність суддів, встановлюючи спеціальні гарантії, які стосуються не тільки особливого порядку призначення і обрання суддів, але й притягнення їх до відповідальності та звільнення з посади.

Особливість статусу суддів має суттєвий вплив на визначення підстав дисциплінарної відповідальності суддів, кола суб'єктів, які можуть ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність суддів, органів, що правомочні вирішувати такі питання.

Згідно ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Підстави притягнення судді до дисциплінарної відповідальності передбачені статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Дисциплінарна скарга подається у письмовій формі, її зразок затверджений 14 лютого 2017 року рішенням Вищої ради правосуддя №269/0/15-17 та міститься на офіційному веб-порталі вказаного органу.

Оскільки спірним у справі є дії судді щодо не роз'яснення позивачу права на оскарження протиправних дій судді, суд вважає, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд вважає необхідним роз'яснити заявнику, що у разі незгоди з прийнятими судами першої інстанції рішеннями, він має право оскаржити їх в апеляційному чи касаційному порядку до суду вищого рівня, при цьому у разі незгоди з діями судді, які визначені ст.106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», він має право в порядку ст. 107 цього Закону звернутися до Вищої ради правосуддя, яка знаходиться за адресою: 04050, м. Київ, вул. Студентська, 12а.

Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги, що дана справа не підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачеві у відкритті провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області в особі судді Радченко Лариси Анатоліївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Роз'яснити позивачеві, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного провадження, у разі незгоди з прийнятими судами першої інстанції рішеннями, він має право оскаржити їх в апеляційному чи касаційному порядку до суду вищого рівня, при цьому у разі незгоди з діями судді, які визначені ст.106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», будь-яка особа має право в порядку ст. 107 цього Закону звернутися до Вищої ради правосуддя, яка знаходиться за адресою: 04050, м. Київ, вул. Студентська, 12а.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з того самого предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Стойка В.В.