Справа № 9901/631/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 червня 2018 року

Київ

справа №9901/631/18

провадження №П/9901/631/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, 18 червня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя, в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя, яка полягає у незаконному ухиленні від початку дисциплінарного провадження у встановлений законом строк стосовно суддів апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. за скаргою від 19 березня 2014 року; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо проведення дисциплінарного провадження у встановлений законом строк стосовно суддів апеляційного суду суду Черкаської області ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. за скаргою позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що, ухвала члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Комкова В.К. від 27.04.2018 року № 3900/0/18-18, якою скаргу ОСОБА_2 стосовно суддів апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. залишено без розгляду є незаконною, оскільки відповідач не провів попередню перевірку дисциплінарної скарги у строк встановлений п. 12.3. Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (із змінами від 07 лютого 2017 року № 189/0/15-17), що на думку позивача свідчить про протиправну бездіяльність відповідача під час розгляду його скарги, яка надала можливість суддям апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. уникнути дисциплінарної відповідальності.

Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на те, що вона не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Крім того, положеннями пункту 11 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак позивачем в позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи (Вищої ради правосуддя) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, в позовній заяві позивач вважає, що ухвала члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Комкова В.К. від 27.04.2018 року № 3900/0/18-18, якою скаргу ОСОБА_2 стосовно суддів апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. залишено без розгляду є незаконною, однак серед позовних вимог ОСОБА_2 не зазначено визнання вказаної ухвали незаконною.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, таку позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи (Вищої ради правосуддя) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також уточнення позовних вимог.

При цьому, суд зауважує, що з огляду на практику Верховного Суду, дії Вищої ради правосуддя щодо проведення попередньої перевірки не можуть бути самостійним предметом адміністративного позову з огляду на постановлення ухвали за результатами проведення такої попередньої перевірки, оскільки не обумовлюють виникнення жодних юридичних наслідків для позивача.

Суд зазначає, що адміністративним судом захищається лише фактично порушене право особи, яка перебуває у публічно-правових правовідносинах з відповідачем, котрий здійснює владні управлінські функції. Відповідно до положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя» право на оскарження рішення, дій Вищої ради правосуддя, її органів, що здійснюють дисциплінарне провадження, мають лише суб'єкти цього провадження у порядку, передбаченому законом. Громадяни, які не є суб'єктами дисциплінарного провадження щодо суддів, не мають права оскаржувати дії та рішення визначених законом органів за результатами такого провадження.

Частиною третьою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Водночас, згідно з практикою Верховного Суду (ухвала від 09 січня 2018 року по справі № 800/560/17, ухвала від 29 березня 2018 року по справі № 9901/500/18, ухвала від 23 квітня 2018 року по справі № 9901/524/18) позивач не є суб'єктом дисциплінарного провадження у розумінні зазначених норм законодавства, тобто між ним та Вищою радою правосуддя, органи якої розглянули його скаргу в установленому законодавством порядку, відсутній будь-який спір, який належить до юрисдикції судів.

Керуючись ст. 22, 160, 161, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Установити особі, що подала позовну заяву, десятиденний строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом приведення позовної заяви у відповідність до норм статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Попередити ОСОБА_2, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко