Справа № 816/2206/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2206/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2018р., суддя Шевяков І.С., м. Полтава, повний текст складено 05.03.18 року по справі № 816/2206/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Залізничні шляхи"

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Залізничні шляхи", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахування уточненої позовної заяви, просив: визнати протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів з повернення Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Залізничні шляхи України" надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 1 523 687.18 грн., допущену Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області з 19 жовтня 2017 року. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Залізничні шляхи України" суму надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 1 523 687,18 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2018р. по справі № 816/2206/17 позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі. В доводах апеляційної скарги вказує на те, що кошти, сплачені позивачем на погашення податкового боргу по податку на прибуток приватних підприємств згідно виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів, що надаються в УДКСУ в м. Полтаві, на рахунки державною та місцевого бюджетів не надходили, підстави для внесення змін в інтегровану картку платника відсутні.

Відповідач також зазначив, що судом першої інстанції не враховані доводи відповідача про те, що після того, як 04.08.2016 року на поточний рахунок платника повернуті всі суми надміру внесених коштів з податку на прибуток. ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» самостійно сплачував узгоджені суми грошових зобов'язань за рахунок власних коштів. Оскільки у інтегрованій картці платника ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" станом на 12.01.2018 року наявна переплата податку на прибуток у сумі 156,0 грн. то сформувати висновок про повернення суми, зазначеної позивачем у своєму позові, не має можливості. Зазначив також, що судом першої інстанції не враховано рішення у справі за позовом ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» у справі № 816/4388/15. яким відмовлено у задоволенні позову в частині факту відсутності податкового боргу та рішення по справі № 816/4332/15, яким відмовлено товариству у задоволенні позову про визнання протиправними дій та стосовно виключення з облікової картки недоїмки.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просив її задовольнити.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти її задоволення заперечує у повному обсязі, зазначив, що позивач категорично заперечує визнання товариством факту відсутності надміру внесених коштів з податку на прибуток, які б могли бути джерелом сплати грошових зобов'язань.

Представник позивача в судовому засіданні, підтримуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судовою рішення, що оскаржується, апеляційної скарги та відзиву на неї, пояснення представників сторін, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" () зареєстроване як юридична особа 23.03.2011 року, позивач перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві. (а.с.62-88. т. 1).

Вказані обставини визнаються учасниками справи, а тому, в силу приписів ч. 1 с т. 78 КАС України, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи судом встановлено, а також підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили у справах №№: 816/1101/15а. 816/4388/15а. 816/725/16. 816/2042/16 наступне.

ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" 06.02.2015 р. подано до ДНІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік, у якій самостійно нарахована до сплати сума податку на прибуток у розмірі 1 386 932.00 грн.

Позивачем 17.02.2015 р. до Полтавського РУ ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" подано платіжне доручення від 17.02.2015 № 120 на суму 1 386 932.00 грн. з визначеним призначенням платежу "податок на прибуток страхових організацій за 4 квартал 2014 року". (а.с.41, т. 1)

Вказане платіжне доручення банківська установа прийняла до виконання, що встановлювалося судами неодноразово.

Проте, на рахунки органів Державної казначейської служби України дані кошти не перераховані з вини банківської установи, у зв'язку з чим ДПІ у м. Полтаві дана сума віднесена до податкового боргу.

У зв'язку з віднесенням не перерахованої банківською установою суми податку в розмірі 1386932.00 грн. та віднесення вказаної суми до податкового боргу 24.02.2015 ДПІ у м. Полтаві складена податкова вимога № 915-25 за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на прибуток страхових організацій на суму 1 381 404.57 грн.

Вживаючи заходи, направлені на стягнення суми податкового боргу, 20.03.2015 ДПI у м. Полтаві прийнято рішення № 4673/10/16-01-25-01-18 про опис майна позивача, що перебуває у його власності, у податкову заставу.

Податкова вимога оскаржена ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 року у справі 816/1101/15а за позовом ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" до ДПІ у м. Полтаві, третя особа ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 року, задоволено позов, та визнано протиправною і скасовано податкову вимогу ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 24.02.2015 №915-25, і рішення про опис майна у податкову заставу від 20.03.2015 року №4673/10/16-01-25-01-18 ( а.с.17-21. т.1).

Даним судовим рішенням, яке набуло законної сили, встановлено, що подання ПРаТ "СК "Залізничні шляхи" до установи банку платіжного доручення на перерахування грошового зобов'язання здійснено позивачем у встановлений податковим законодавством строк, а відтак обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаній сумі припинився. Неперерахування коштів до бюджету відбулось не з вини позивача, а з вини банку, тому відповідальність за це мас нести банк, оскільки позивач здійснив передбачені законодавством дії по сплаті сум податку на прибуток до бюджету.

За наявності судового рішення, яким встановлено протиправність вимоги та відсутність вини з боку ПРАТ "СК "Залізничні шляхи" щодо перерахування податку. ДПІ у м. Полтаві продовжувала обліковувати дану суму як податковий борі та, як наслідок, 02.10.2015 року повторно винесла з приводу даного боргу податкову вимогу № 2279-23 за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на прибуток страхових організацій на суму 1 403 076.57 грн. та зі сплати авансових внесків з податку на прибуток страхових організацій на суму 10 836.00 грн.; 02.10.2015 р. прийняла рішення № 6293/10/16-01-25-01-18 про опис майна позивача, що перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні), у податкову заставу.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року у справі 816/4388/15а за позовом ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" до ДПІ у м. Полтаві, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 року, задоволено частково позовні вимоги. Визнано протиправними і скасовано податкову вимогу ДПІ у м. Полтава № 2279-23 від 02.10.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу від 02.10.2015р. № 6293/10/1601-25-01-18. Відмовлено в частині позовної вимоги визнати факт відсутності у позивача податкового боргу в сумі 1 413 912.57 грн. (а.с.22-28. т. 1). Даним судовим рішенням встановлено відсутність у позивача станом на дату винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу обов'язку щодо сплати грошового зобов'язання визначеного спірною вимогою.

При цьому, протягом 2015 року ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" здійснювалася сплата авансових внесків з податку на прибуток, що підтверджується платіжними дорученнями: №263 від 25 березня 2015 року перераховано суму авансових внесків за березень 2015 року в розмірі 498307 грн.: №442 від 29 квітня 2015 року - перераховано суму авансових внесків за квітень 2015 року в розмірі 498 307 грн.: №525 від 25 травня 2015 року-перераховано суму авансових внесків за травень 2015 року в розмірі 498 307 грн.: №667 від 24 червня 2015 року - перераховано суму авансових внесків за червня 2015 року в розмірі 498 307 грн.: №880 від 28 липня 2015 року - перераховано суму авансових внесків за липень 2015 року в розмірі 498 307 грн.; №1084 від 27 серпня 2015 року - перераховано суму авансових внесків за серпень 2015 року в розмірі 4983 07 грн.; №04 від 28 вересня 2015 року - перераховано суму авансових внесків за вересень 2015 року в розмірі 631 720 грн.: №1478 від 27 жовтня 2015 року-перераховано суму авансових внесків за жовтень 2015 року в розмірі 498 307 грн.; №1681 від 25 листопада 2015 року - перераховано суму авансових внесків за листопад 2015 року в розмірі 498 307 грн.(а.с.41-51. т.1).

За результатами своєї діяльності протягом 2015 року ПАТ "СК "Залізничні шляхи" подало до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, у якій у рядку "04" об'єкт оподаткування визначено в розмірі 26 500.00 грн. та нарахована переплату з податку на прибуток у рядку "16 ЗП" у сумі 4 484 763.00 грн. з додатком ЗП до рядка 16 ЗП цієї декларації (а.с. 101-104, т. 1).

У зв'язку з переплатою податку на прибуток страхових організацій, що пов'язана зі здійсненням авансових платежів з даного податку ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" звернувся до ДПІ у м. Полтаві з приводу повернення надміру сплаченого податку у сумі 4 618 176.0 грн. (а.с.51 -60. т. 1).

В період з квітня по серпень 2016 року між ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" та ДПІ у м. Полтаві тривало листування з приводу такого повернення, у ході якого ДПІ у м. Полтаві висловлювала позицію про те, що повернення коштів в сумі більше 50 000 грн. за місяць здійснюється за погодженням з ГУ ДФС у Полтавській області. Повідомляв позивача також про те. що у зв'язку із економічною нестабільністю в країні відбулося погіршення результатів фінансово-господарської діяльності підприємств, і як наслідок, скорочення податкових надходжень до бюджету, особливо з податку на прибуток та запропоновано використати надміру сплачені кошти з податку на прибуток в рахунок погашення податкових зобов'язань в майбутніх звітних періодах.

Листом від 28.04.2016 року №3562/10/16-01-12-04-25 ДНІ у м. Полтаві повідомила ПрАТ "СК "Залізничні шляхи", що станом на 26 квітня 2016 року в ІКІ1П по податку на прибуток за товариством рахується переплата в сумі 2768 568.82 грн.(а.с.55. т.1).

Позивач, ПрАТ "СК "Залізничні шляхи", оскаржив такі дії податкового органу до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року у справі 816/725/16 позов задоволено. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві щодо відмови в складанні висновку про повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток страхових організацій з відповідного бюджету та поданні його для виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Полтаві скласти висновок про повернення надміру сплаченої Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Залізничні шляхи" суми податку на прибуток страхових організацій з відповідного бюджету та поданні його для виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (стосовно надміру сплаченого позивачем податку на прибуток у сумі 2 710 341.82 гри (а.с. 29-31, т.1).

ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" 04.08.2016 року здійснено повернення з бюджету зайво сплаченої суми 2 710 341.82 гри податку на прибуток страхових організацій (а.с. 61. т.1).

Після цього, листом № 8015/10/16-01-12-03-22 від 21.09.2016 року ДНІ у м.Полтаві повідомила ПрАТ "СК "Залізничні шляхи", що станом на 31.10.2015 року вона продовжувала обліковувати суму податкових зобов'язань з податку на прибуток за 2014 рік (самостійно задекларовану з терміном сплати до 19.02.2015 року) у якості податкового боргу, тому за рахунок наступних платежів з даного податку (за декларацією за гри квартали 2015 року платником обліковано переплату) ДПТ у м. Полтаві здійснила зарахування цих платежів за календарною їх черговістю у рахунок погашення вказаного податкового боргу (а.с.56. т. 1).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 року у справі 816/2042/16 за позовом ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" до ДНІ у м. Полтаві (залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 року) задоволено позовні вимоги: визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області щодо зарахування грошових коштів, сплачених Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Залізничні шляхи" за платіжними дорученнями № 263 від 25.03.2015. № 442 від 29.04.2015 р. № 525 від 25.05.2015. № 667 від 24.06.2015. № 880 від 29.07.2015. № 1084 від 27.08.2015 р. № 04 від 28.09.2015. № 1478 від 27.10.2015. № 1681 від 25.11.2015 у якості авансових внесків з податку на прибуток страхових організацій у рахунок податкового боргу; зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС' у Полтавській області вчинити дії щодо відображення в інтегрованій картці платника податку суми переплати з податку на прибуток страховика у сумі 1 532 687.18 грн. яка виникла в результаті сплати авансових внесків з податку на прибуток страховика, що були перераховані за платіжними дорученнями № 263 від 25.03.2015. № 442 від 29.04.2015. № 525 від 25.05.2015. № 667 від 24.06.2015. № 880 від 29.07.2015, № 1084 від 27.08.2015. № 04 від 28.09.2015 р. № 1478 від 27.10.2015. № 1681 від 25.11.2015 року; зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області підготувати га подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення надміру сплаченої Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Залізничні шляхи" суми податку на прибуток страхових організацій у сумі 1 532 687.18 грн. з відповідного бюджету.

Після набрання цим рішенням суду законної сили позивачем отримано виконавчі листи та ініційовано процедуру примусового виконання судового рішення.

З копій матеріалів виконавчих проваджень ВП № 54568412 та ВП №54568797 судом встановлено, що виконавчі листи видані судом з приводу зобов'язання ДПІ у м. Полтаві Головною управління ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо відображення в інтегрованій картці платника податку суми переплати з податку на прибуток страховика у сумі 1 532 687.18 три. та зобов'язання підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення надміру сплаченої Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Залізничні шляхи" суми податку на прибуток страхових організацій у сумі 1 532 687.18 грн з відповідного бюджету (а.с. 147, 187 т.1).

Державним виконавцем були направлені на адресу ДПІ у м. Полтаві постанови про відкриття виконавчих проваджень із повідомленням про необхідність виконати відповідні зобов'язання. ДПІ у м. Полтаві направлено на адресу державного виконавця відповіді, згідно змісту яких боржник не вважав можливим виконати рішення суду у зв'язку з його незрозумілістю, стверджував про фактичну незгоду з рішенням суду та вчинення судом втручання у повноваження державної фіскальної служби (а.с. 170, 196 т. 1).

Відповідач також звертався за роз'ясненням судового рішення, у якому йому було відмовлено (а.с. 34-35. т.1).

Постановами державного виконавця від 21.09.2017 року та від 18.10.2017 року на ДПІ у м. Полтаві накладено штрафи за невиконання судового рішення без поважних причин (а.с. 74, 178, 205, 210, т.1).

ДПІ у м. Полтаві оскаржив в судовому порядку постанови про накладення штрафів, посилаючись на поважність причин невиконання судових рішень, у задоволенні таких позовів суди відмовляли, вказуючи те. що поважні причини невиконання судового рішення відсутні (а.с.225-230. т.1).

Постановами державного виконавця від 18.10.2017 року виконавчі провадження ВИ № 54568412 та ВИ № 54568797 закінчені на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" - у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника.

З вказаних постанов судом встановлено, що судові рішення залишилися невиконаними, незважаючи на накладення двічі штрафу на посадових осіб боржника та звернення до органів Поліції про вчинення кримінального правопорушення (а.с.99-100, т.1).

Позивач, посилаючись на те, що виконавчі провадження закінчено, на наявність судових рішень, які набули законної сили і якими встановлено юридичні факти наявності у ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" переплати з податку на прибуток, права на повернення надміру сплачених сум з даного податку, ДПІ у м. Полтаві допустила бездіяльність, не внесла відповідні зміни до інтегрованої картки платника, не вжила будь-яких інших заходів задля повернення платнику надлишково сплаченого податку, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ДПІ у м. Полтаві допущено протиправну бездіяльність, як проявилася у невжитті заходів з повернення Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Залізничні шляхи України" надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 1 523 687.18грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За правилами статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, то органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 1 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вирішуючи спір у даній справі, суд враховує, що ст. 78 КАС України передбачено підстави звільнення від доказування під час розгляду адміністративних справ, відповідно до якої, зокрема, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що судовими рішеннями у справах за позовами ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" до ДНІ у м. Полтаві, які набрали законної сили, встановлені наступні обставини, які в силу приписів ст. 78 КАС не підлягають доказуванню:

- відсутність у позивача податкового боргу з податку на прибуток станом на час розгляду справи;

- протиправність дій ДПІ у м. Полтаві щодо зарахування грошових коштів, сплачених ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" за платіжними дорученнями № 263 від 25.03.2015. № 442 від 29.04.2015 р. № 525 від 25.05.2015 р. № 667 від 24.06.2015 р. № 880 від 29.07.2015 р. № 1084 від 27.08.2015 №04 від 28.09.2015. № 1478 від 27.10.2015. № 1681 від 25.11.2015 у якості авансових внесків з податку на прибуток страхових організацій у рахунок податкового боргу;

- наявність правових підстав обліковувати в інтегрованій картці платника податку ПрАТ "СК Залізничні шляхи" сум переплати податку на прибуток 1 532 687.18 гри станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом;

- наявність у ПрАТ "СК Залізничні шляхи" права на повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток у розмірі з бюджету.

Право позивача на повернення надміру сплаченої суми податку також встановлено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 816/2042/16.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу наявності у позивача податкового боргу, зарахування грошових коштів, сплачених ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" у якості авансових внесків з податку на прибуток страхових організацій у рахунок податкового боргу, відсутності підстав обліковувати в інтегрованій картці сум переплати податку на прибуток 1 532687.18 грн. та про відсутність у ПрАТ "СК Залізничні шляхи" права на повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток у розмірі з бюджету, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з надання оцінки даним аргументам судовими рішеннями, які набули законної сили.

З приводу доводів апеляційної скарги про те. що судом першої інстанції не враховані положення п. 1 розділу III Наказу № 422 Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 "1 Іро затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних га інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до розділу III Наказу № 422 "Облік надходжень сум податків, зборів, митних га інших платежів до бюджету, єдиного внеску", передбачені підстави (документи) для відображення в обліку надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску. Для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файлу @В; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами га іншими надходженнями.

Таким чином, контролюючий орган, обґрунтовує невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, положеннями Наказу № 422, яким передбачено Порядок обліку надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску, тобто підзаконним нормативним актом, тоді як в силу приписів ст. 124, 129 Конституції України судові рішення обов'язковими до виконання на всій території України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 13 Конвенції надає кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції гарантовано захист права власності особи. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Європейський суд з прав людини (надалі також ЄСПЛ) неодноразово трактував порушення зобов'язань держави, пов'язані з податковими правовідносинами, як втручання у суб'єктивне право особи, що передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції. Наприклад, такі судження ЄСПЛ зробив при розгляді справ "Інтерсплав проти України", "ТОВ "Харківський завод "Полімерконтейнер" проти України", "Щокін проти України".

Згідно змісту статті 1 Протоколу № 1, а також наведених рішень судової практики ЄСПЛ будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції". "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12 липня 2001 року у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акт і, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та 71378 10), Суд нагадував, що " 53....за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так. якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що мас "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування".

Існуючі в українському законодавстві норми (ст. 19 Конституції України, ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тощо) також встановлюють такі вимоги до рішень і дій суб'єкта владних повноважень, які узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини щодо оцінки втручання держави в особисте право: таке втручання має бути законним, переслідувати легітимну мету, яка відповідає позитивним зобов'язанням держави, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Суд враховує, що право ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" на відшкодування надміру сплаченої суми податків є таким, що доведено, а отже позивач має беззаперечні "легітимні сподівання" отримати повернення цих коштів з бюджету.

Доводи ДПІ у м. Полтаві про неможливість складення щодо позивача висновку про відшкодування йому з бюджету сум надміру сплачених податків з посиланням на те. що це перешкоджають зробити норми Наказу Міністерства фінансів України № 422 "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", виходячи з наведеного вище є безпідставними, такими, що протирічать визначенню міри поведінки суб'єкт владних повноважень в розумінні ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Норми закону, які б надавали фіскальному органу право вчинити за таких обставин відмову у поверненні платнику надмірно сплачених податкових платежів - відсутні.

Як Наказ № 422. так і технічні проблеми обліку податкової переплати, жодним чином не можуть вважатися ані законним приводом для позбавлення (чи перешкод у вчиненні) позивача своєї власності, ані надавати бездіяльності фіскального органу ознак "легальної мети".

Констатуючи порушення етапі 1 Протоколу № 1 до Конвенції, ЄСПЛ згідно своєї практики, знаходить порушення доведеним, у разі відсутності законної підстави для втручання, відсутності легальної мети, відсутності розумного балансу між порушеним правом і публічним інтересом.

Так, у справі "ТОВ "Полімерконтейнер" проти України" (Заява № 2362005) ... " 16. Суд зазначає, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь - яке втручання з боку органів державної влади в мирне володіння майном мат бути законним (див. "Іагрідіс проти Греції"). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і відповідності верховенству права, яке включає в себе свободу від свавілля (див. "Хентріх проти Франції", 22 вересня 1994 § 42. Серія А № 296-А, та "Кушоглу проти Болгарії, № 48191/99. §§ 49-62. 10 травня 2007 р.). Більше того, при будь-якому випадку втручання, в тому числі такого, яке спрямоване на сплату податків, слід дотримуватись "справедливого балансу" між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав особи. В цілому прагнення досягнути такого балансу відображене в структурі статті 1 Протоколу № 1. Необхідний баланс не може вважатись дотриманим, якщо відповідній особі доводиться нести індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших органів влади. "Спорронг і Льоннрот" проти Швеції. 23 вересня 1982 р. §§ 69 і 73. серія А. №. 52)... (http://hudoe.echr.coe.int/rus7i- 001 -173454).

У даній справі, суд не знаходить ні підстав для порушення права позивача, ні будь- якої обґрунтованої мети такого порушення, визнаючи при цьому надмірність майнового тягаря позивача, викликаного фактичним позбавленням власності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що бездіяльність ДПІ у м. Полтаві з невжиття заходів на повернення ПрАТ "СК "Залізничні шляхи" надміру сплачених податків носить протиправний характер.

При цьому, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції з приводу того, що оцінка бездіяльності фіскального органу з приводу правовідносин, що є предметом справи, вже частково була надана судовим рішенням у справі № 816/2042/16. однак обставини, які зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, є відмінними, і позивач потребує як додаткової оцінки судом дій (бездіяльності) відповідача, так і судового захисту за період після закінчення 18.10.2017 року без виконання виконавчих проваджень ВП № 54568412 та ВП № 54568797 (за виконавчими листами, що видані по справі № 816/2042/16). Оцінка бездіяльності ДПІ у м. Полтаві до цієї дати була б пов'язана зі стадією виконання судового рішення, що потребувало б застосування інших процедур правового характеру.

Оскільки Законом України "Про виконавче провадження" у статті 1 виконавче провадження визначене як завершальна стадія судового провадження, то суд не вважає за можливе у цій справі давати оцінку діям чи бездіяльності боржника та стягувана за виконавчим провадженням.

Після закінчення виконавчого провадження 19.10.2017 року, правовідносини сторін продовжилися і усунення порушення права позивача не відбулося, теж продовжилося.

Захист права позивача на цій стадії вже не є можливим засобами Закону України "Про виконавче провадження" та засобами судового контролю, що передбачений Кодексом адміністративного судочинства. При цих обставинах відмовити позивачу у праві на нове звернення до суду за своїм захистом у обставинах, що змінилися, з ймовірністю б означало порушити його право, передбачене як шостою статтею Конвенції: право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення: гак і статтею 13 Конвенції право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З приводу доводів апеляційної інстанції про неврахування судом першої інстанції правової позиції, висловленої Верховним Судом у справі К/9901/1249/17 в постанові від 23.01.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

У справі К/9901/1249/17 судом розглянуто обставини справи, які пов'язані з повторним зверненням позивача з вимогами до органу державної фіскальної служби, які вже раніше були вирішені судами в інших справах.

Тому у постанові від 23.01.2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що порушення права позивача маг вирішуватися існуючими засобами судового контролю за виконанням раніше постановлених рішень.

У даній справі, засоби судового контролю не є застосовними, оскільки стадія виконання судового рішення на момент звернення позивача до суду є закінченою; заходи примусового виконання не призвели до усунення порушення права позивача; спірні правовідносини та заявлені відповідно до них позовні вимоги є відмінними як від тих. то розглядалися Верховним Судом в справі К/9901/1249/17. гак і від тих. які розглядалися судами за попередніми зверненнями ПрАТ "СК "Залізничні шляхи", й виникли у тому числі вже після завершення стадії примусового виконання судового рішення.

Таким чином. ДНІ у м. Полтаві допущено протиправну бездіяльність, що полягає в невжитті заходів з повернення Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Залізничні шляхи України" надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 1 523 687.18 гри., і була допущена з 19 жовтня 2017 року.

Виходячи з наведеного, правова позиція Верховного Суду України, неодноразово ним висловлена, з приводу того, що стягнення коштів на користь платника є неналежним способом захисту порушеного права, а належним способом с зобов'язання вчинити відповідні дії уповноважених державних органів з подання відповідного висновку про повернення надмірно сплачених сум податку, не підлягає застосуванню при вирішенні даної справи.

Судом встановлено, не заперечується представником ДПІ у м. Полтаві, що подання висновку фіскальною службою до органів держказначейства та застосування звичайної процедури повернення надміру сплаченого податку на прибуток не с можливим з нормативно-правових та технічних причин, на що посилався відповідач, обґрунтовуючи нормами Наказу № 422.

Таким чином, констатувавши факт порушення права позивача на майно та необхідність це порушене право захистити, суд першої інстанції обрав належний спосіб захисту порушених прав позивача шляхом стягнення надміру сплаченого податку на його користь з бюджету, що не суперечить положенням п. 10 ч. 1 ст. 245 КАС України, яка дат суду повноваження застосовувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2018р. по справі № 816/2206/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 19.06.2018.