Справа № 686/7044/18
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7044/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 31.03.2018 року він близько 12 години 40 хвилин, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz ML350, державний номер НОМЕР_1, рухався автомобільною дорогою М-12 від міста Кропивницького в напрямку м.Умань. За 15-20 км. від м.Кропивницький він здійснив згідно правил дорожнього руху маневр обгін транспортного засобу, а саме автомобіля патрульної поліції №3704, який рухався попереду нього з невеликою швидкістю. При цьому, жодних порушень ПДР України ним допущено не було, однак через деякий проміжок часу до нього наблизився автомобіль патрульної поліції та зупинив його. Інспектор роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 повідомив йому про порушення ним ПДР, а саме п.14.6 в) і всупереч його поясненням відносно нього було складено постанову серії ВР №155762 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн..

Позивач вважає, що підстав для винесення постанови не було, оскільки при розгляді справи відповідачем не досліджувались докази по справі: не були допитані свідки, не проаналізовано інші докази запис з нагрудних боді-камер, не проводилось вимірювання відстані від тієї точки дорожньої обстановки (полотна) від якої було розпочато маневр до «Пішохідного переходу», які слугують орієнтиром для підтвердження факту порушення. Жодних доказів його винуватості при розгляді адміністративної справи йому не надано. Також, відповідачем грубо порушено порядок складання постанови, оскільки фактичного розгляду адміністративної справи у передбачений законом спосіб здійснено не було, а постанова відповідно до вимог ст. 283 КУпАП виноситься тільки за результатами розгляду справи. Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 25030, м.Кропивницький, вул. Панфіловців, 22Б, де розташоване Управління патрульної поліції в Кіровоградській області. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права. Тому позивач просить позов задоволити і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР №155762, винесену 31.03.2018 року інспектором роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу закрити.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову позивача, оскільки постанова винесена правомірно. Відеозапис містить інформацію про обставини події, тобто факт правопорушення, пояснення водія в ході розгляду справи, що підтверджує вчинення позивачем обгону ближче ніж за 100 метрів перед пішохідним переходом поза населеним пунктом та спростовує зміст позовних вимог. При винесенні постанови позивачу були розясненні його права та обовязки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що підтверджується його особистим підписом про ознайомлення з правами та обовязками. Оскільки, доказів які мали б спростовувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 31.03.2018 року серії ВР №155762, 31.03.2018 року о 12 год. 41 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz ML350», державний номер НОМЕР_1, на автодорозі М-12 Кропивницький-Тернопіль-Стрий здійснив обгін ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом поза населеним пунктом, чим порушив ПДР України п.14.6 «в» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.14.6 в) ПДР України, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З долучених до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_1 від 31.03.2018 року вбачається, що його було ознайомлено з вимогами ст.63 Конституції України, надано можливість надати пояснення з приводу обставин справи, при цьому будь-яких клопотань він не заявив, лише зазначив, що постанову він буде оскаржувати в суді м.Хмельницького, що підтверджується його підписами у вказаних поясненнях. Також у постанові про накладення адміністративного стягнення позивач розписався за те, що отримав копію постанови. Наведене спростовує доводи позивача, що розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення не проводився.

Надані відповідачем відеозаписи підтверджують вчинення позивачем обгону ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом поза населеним пунктом та порушення п.14.6 «в» ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як на одну із підстав своїх вимог позивач посилається також на те, що розгляд справи на місці вчинення правопорушення призводить до порушення його прав.

Однак, слід зазначити наступне, згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р. III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення таких правопорушень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів та спростування наданих відповідачем доказів позивач суду не надав.

З наведеного вбачається, що оскаржувана постанова складена інспектором правомірно, а стягнення накладено в межах, передбачених санкцією відповідної статті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №155762 від 31.03.2018 року та закриття справи, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 36, 122 ч.2, 251, 280, 283, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст.9,10,11,77,79,120,229, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №155762 від 31.03.2018 року та закриття справи, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: