Справа № 813/804/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/804/18

18 червня 2018 року

зал судових засідань №9

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лунь З.І.

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:

представника позивача Білецької М.О.,

представника відповідача Ткачука Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (місцезнаходження:82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Федьковича,11) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області(місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул.Стрийська, 35), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Ш» № від 07.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відрахувань частини чистого (доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань, контролюючим органом встановлено факт порушення позивачем вимог п.57.1 ст. 57 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України, зокрема в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відрахувань частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань. Позивач вважає оскаржене податкове повідомлення - рішення протиправним та розрахунок щодо застосування штрафної санкції необґрунтованим, оскільки, ним виконано обов'язок щодо сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відрахувань частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань, а тому останній не може та не повинен нести відповідальність за те, що банківською установою грошові кошти, сплачені позивачем, не перераховані на відповідний рахунок в якості сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відрахувань частини чистого (доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань. Також позивач зазначає, що відрахування до місцевих бюджетів частини чистого прибутку (доходу) комунальними унітарними підприємствами їх об'єднаннями здійснюються відповідно до порядку та нормативів, визначених відповідними місцевими радами. 20.12.2016 рішенням №527 Дрогобицька міська рада «Про міський бюджет м. Дрогобича на 2017 рік» «пунктом 12» ухвалено, що підприємства комунальної власності за підсумками фінансово-господарської діяльності сплачують до загального фонду міського бюджету 15% чистого прибутку поквартально. На думку позивача, рішення Дрогобицької міської ради та Податковий кодекс України не містять норм, які б регулювали порядок подання та терміни сплати комунальним унітарним підприємством частини чистого прибутку, що вилучається до місцевого бюджету, а тому вважає, що ним подано відповідні розрахунки частини чистого прибутку (доходу), що підлягають сплаті до місцевого бюджету за три квартали 2017року та за 2017рік аналогічно до норм, які передбачають Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.022011 №138. Позивачем було направлено відповідачу фінансову звітність за 9 місяців 2017року, а тому, оскільки в рішенні Дрогобицької міської ради не зазначено необхідних термінів сплати комунальним підприємством частини чистого прибутку (доходу), позивачем здійснено таке відрахування 28.12.2017 із зазначенням призначення платежу «частина чистого прибутку за 2017рік». На думку позивача, він не має податкового боргу за своїм обов'язком щодо відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходи) державним унітарним підприємствами, оскільки обов'язок державних унітарних підприємств щодо відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) не є податковим боргом. Також вважає, що частина прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету підприємствами згідно із Законом України «Про управління об'єктами державної власності» та затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 Порядку хоча і є обов'язковим до сплати державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, не включений до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів), визначеного ст.ст.9 та 10 ПК України, а тому не є податковим зобов'язанням в розумінні ПК України з відповідними правовими наслідками.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що за результатами камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відрахувань частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань контролюючим органом підтверджено факт несвоєчасної сплати КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області податкових зобов'язань, що в силу положень ст.126 Податкового кодексу України є підставою для застосування до платника штрафних (фінансових) санкцій. Вважає, оспорюване рішення правомірним та таким, що прийняте в межах повноважень, наданих чинним законодавством. На думку відповідача, постанова Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 не поширюється на комунальні унітарні підприємства та їх об'єднання, так як відрахування до місцевих бюджетів частинами чистого прибутку (доходу) комунальними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями здійснюється відповідно до Порядку та нормативів, визначених відповідними місцевими радами. Тому, доводи позивача про протиправність рішення не відповідають дійсності. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача подала суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що ДФС України неодноразово у своїх листах вказувало не те, що відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) підприємства не є податковим (грошовим) зобов'язанням і, як наслідок - не є податковим боргом у визначенні Податкового кодексу України. На думку представника позивача, оскільки відрахування частини чистого прибутку комунального підприємства не є податком чи збором в розумінні ПК України, а окрім того, встановлено відсутність правового регулювання порядку та строків сплати такого, то підстав для винесення податкового повідомлення-рішення про несвоєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - відрахувань частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань у відповідача відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши вступне слово представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що КП «Дрогобичводоканал» є комунальною власністю Дрогобицької територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради та суб'єктом господарювання, який надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

23.01.2018 старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування та камеральних перевірок податкової звітності з податку на прибуток платників території обслуговування Дрогобицької ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області Гудзовською О.В. проведено камеральну перевірку КП «Дрогобичводоканал» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відрахувань частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №107/13-01-12-45/03348910 від 23.01.2018, у якому зафіксовано несвоєчасно сплату податкового зобов'язання відрахувань частини чистого прибутку(доходу) комунальних унітарних підприємства та їх об'єднань, а саме: «Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату підприємством КП «Дрогобичводоканал» узгодженої суми податкового зобов'язання в зв'язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку.

На підставі акта перевірки №107/13-01-12-45/03348910 від 23.01.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 07.02.2018, яким за затримку сплати грошового зобов'язання зобов'язано сплатити штраф в розмірі 20% на суму 99628,80рн.

Позивач не погодився з таким податковим повідомленням-рішенням та звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з наступного.

Згідно з абзацом 3 ст.142 Конституції України держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Відповідно до положень абз. 1, 3 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Частиною 2 ст.327 Цивільного кодексу України встановлено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

При цьому, п. 29 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься встановлення для підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, розміру частки прибутку, яка підлягає зарахуванню до місцевого бюджету.

Пунктом 1 ст. 78 Господарського кодексу України визначено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Пунктом 9 ст. 69 Бюджетного кодексу України встановлено, що до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належить частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до бюджету, у порядку, визначеному Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідними місцевими радами.

Таким чином, суб'єкти господарювання з комунальною формою власності повинні сплачувати за результатами фінансово-господарської діяльності частину чистого прибутку до місцевого бюджету за нормативами та у порядку, встановленими відповідними місцевими радами. При цьому, у разі прийняття відповідними місцевими радами рішення про виплату зазначеного платежу, суб'єкти господарювання з комунальною формою власності повинні надавати до органів ДПС звітність, на підставі якої здійснюється нарахування та сплата такого платежу.

Разом з цим, якщо органами місцевого самоврядування не встановлено порядок та нормативи сплати комунальними підприємствами частини чистого прибутку (доходу), Розрахунок такими підприємствами не подається і штрафні санкції не застосовуються.

Суд встановив, що Рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області №527 від 20.12.2016 «Про міський бюджет м. Дрогобича на 2017 рік» «пунктом 12» ухвалено, що підприємства комунальної власності за підсумками фінансово-господарської діяльності сплачують до загального фонду міського бюджету 15% чистого прибутку поквартально..2014 № 543» є чинним та ніким не скасованим та підприємство його виконує.

Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями визначений постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138 (далі - Порядок № 138) на підставі ст.ст. 5 і 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Відповідно до п. 3 Порядку №138 частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Відповідно до акта перевірки позивач пропустив, передбачений Податкоим кодексом України термін сплати податкового боргу (частини чистого прибутку (доходу), що підлягають сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями) за три квартали 2017 року в сумі 498144,00грн. на 39 днів.

Проте відповідач при застосуванні штрафних (фінансових) санкцій нараховує їх на підставі ст.126 Податкового кодексу України.

Судом також встановлено, що підприємство 08.11.2017 та 06.02.2018 за підсумками трьох кварталів 2017року та за 2017рік подавало розрахунки за формою, яка затверджена Наказом ДПА України від 16.05.2011 №285 «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що полягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями» та сплатило до місцевого бюджету визначену суму відрахування, що не заперечувалося сторонами.

Статтею 1 Податкового кодексу України ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Згідно ст. 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать такі податки та збори: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; збір за першу реєстрацію транспортного засобу; екологічний податок; рентна плата за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України; плата за користування надрами; плата за землю; збір за користування радіочастотним ресурсом України; збір за спеціальне використання води; збір за спеціальне використання лісових ресурсів; фіксований сільськогосподарський податок; збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства; мито; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.

Статтею 10 Податкового кодексу України передбачено, що до місцевих податків та зборів належать: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; єдиний податок; збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності; збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що в переліку загальнодержавних податків (зборів), встановлених у ст. 9 та ст.10 Податкового кодексу України, відсутній такий податок (збір) як «частина чистого прибутку (доходу)».

При цьому, на теперішній час до податкової системи України не включена частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до Державного бюджету.

Крім того, Податковий кодекс України не мітить норм, які б регулювали порядок сплати державними підприємствами частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності, відтак такий платіж не є податком.

Стаття 126 Податкового кодексу України визначає штраф у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом.

За приписами п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 36 Податкового кодекс України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

З огляду на те, що Податковий кодексу України не містить норм, які б регулювали порядок сплати державними підприємствами частини чистого прибутку державних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучаються до державного бюджету, суд дійшов висновку, що відповідач не мав законних підстав для накладення штрафу на позивача за порушення правил сплати (перерахування) податків, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України.

Таких висновків дійшов і Вищий адміністративний суд України у справах №812/10043/13-а, №2а-12/2670, №806/1416/16.

Таким чином, комунальні унітарні підприємства повинні сплачувати за результатами фінансово-господарської діяльності частину чистого прибутку (доходу) до місцевого бюджету за нормативами та у порядку, встановленими відповідними місцевими радами. При цьому, у разі прийняття відповідними місцевими радами рішення про виплату зазначеного платежу, суб'єкти господарювання з комунальною формою власності повинні надавати до контролюючого органу звітність, на підставі якої здійснюється нарахування та сплата такого платежу.

З огляду на наведене та з урахуванням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що обов'язок державних унітарних підприємств щодо відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) не є податковим зобов'язанням, та не може створювати податкового боргу за таким платежем, що зумовлює відсутність законних підстав у відповідача застосовувати до позивача п. 57.1 ст. 57 ПК України та ст. 126 ПК України та виносити податкові повідомлення-рішення, а тому оскаржене податкове повідомлення-рішення необхідно скасувати.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, тоді як відповідачем не доведено, що контролюючий орган діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом, зокрема не доведено підстав виникнення заборгованості та відповідно факт несвоєчасної сплати узгоджених грошових зобов'язань.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунком бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, судові витрати у сумі 1762,00грн. відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Львівській області .

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ш» № від 07.02.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (місцезнаходження:82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Федьковича,11, ) судові витрати в сумі 1762(одна тисяча сімсот шістдесят два) грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 21.06.2018.

Суддя Лунь З.І.