Справа № 813/4612/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/1451/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року про закриття провадження у справі № 813/4612/17 (ухвала постановлена у м.Львові, у складі головуючого судді Хоми О.П., повний текст ухвали складено 24.01.2018) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перв'ятичі-Агроком» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Перв'ятичі-Агроком» 11.12.2017 звернулося в суд із адміністративним позовом до ДФС України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України №223343/33087366 від 12.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 03.08.2017 та зобовязати відповідача провести реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 03.08.2017 постачальник ТзОВ «Перв'ятичі-Агроком», отримувач (покупець) ТзОВ «Волинь-зерно-продукт», за днем подання такої податкової накладної 21.08.2017.

Представником позивача в підготовчому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку із реєстрацією податкової накладної №1 від 03.08.2017 та про повернення судових витрат у вигляді судового збору в сумі 3 200 грн. та витрат у вигляді оплати на правову допомогу у сумі 6 000 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року закрито провадження у адміністративній справі. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Первятичі-Агроком» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3200 (три тисячі двісті) грн., сплачені за платіжним дорученням №427 від 05 грудня 2017. Стягнуто з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Первятичі-Агроком» судові витрати у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДФС України оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з відповідача судових витрат у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно обставин справи представником позивача не представлено договору від 17.10.2017 за №39, про що свідчить заява скерована до суду про компенсацію судових витрат. Дана обставина призвела до неповного зясування всіх обставин при задоволенні заяви про стягнення із відповідача судові витрати у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 грн. Що стосується додаткової угоди №2 від 05.12.2017 року, на яку суд покликається в ухвалі від 22.01.2018 року по даній справі, то слід відмітити, що така не підписувалася із ОСОБА_2, а підписувалася з Адвокатським обєднанням «Ад Хок». Крім цього, платіжне доручення №428 від 05.12.2017 теж було оплачене позивачем на рахунки Адвокатського обєднання «Ад Хок».

Апелянт вважає, що дана обставина являється порушенням норм ст. 132, 134 КАС України, оскільки норми даних статей стосуються витрат на адвоката, а не адвокатських обєднань, які не беруть участі у розгляді та підготовці судової справи. Також, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що покликання представника позивача як підставу задоволення заяви стосовно стягнення із відповідача судові витрати у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 грн. на ст. 139 КАС України є неправомірним, оскільки така норма стосується інших судових рішень, а суд першої інстанції в ухвалі із таким погодився.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Закриття провадження у справі не оскаржено.

Стягнення витрат у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 грн суд першої інстанції обґрунтував тим, що вони повязані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, представником позивача при наданні правової допомоги вчинялись дії щодо досудового вирішення спору.

Не заперечуючи вказаного вище висновку, колегія суддів вважає стягнення витрат у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 грн помилковим з огляду на наступне.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Аналіз вказаної норми зумовлює висновок про те, що закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України можливе лише за умови, що відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 238 КАС України).

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях

З матеріалів справи видно, що відповідачем відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 №2245-VІІІ самостійно виправлено порушення, які полягали у відмові в реєстрації податкової накладної №1 від 03.08.2017в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підтвердження чого до матеріалів справи долучено квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.01.2018 за № податкової накладної №1 від 03.08.2017.

Також позивач сплатив судовий збір в розмірі 3200 грн відповідно до платіжного доручення №427 від 05.02.2017.

Вищевказане свідчить про усунення відповідачем порушень, які зумовили звернення позивача з позовними вимогами до суду, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України та необхідність повернення сплаченої суми судового збору, згідно платіжного доручення №427 від 05.02.2017 на загальну суму 3200 грн.

Щодо заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000 грн, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення даного клопотання, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є обовязковим для визначення розміру цих витрат.

У матеріалах справи відсутні докази детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом, які б підтверджували розрахунки розміру правової допомоги в сумі 6000 грн, що, на думку колегії суддів, унеможливлює їх відшкодування.

Встановлення судом першої інстанції розміру таких витрат із-за їх «обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, вчинення дій представником позивача щодо досудового вирішення спору» є не переконливим.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для компенсації витрат понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, тому доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволення клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000 грн. та в задоволенні клопотання в цій частині відмовити.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року про закриття провадження у справі № 813/4612/17 в частині стягнення з Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: пл. Львівська, 8, м. Київ, 04053) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Первятичі-Агроком» (місцезнаходження: с. Первятичі, Сокальський район, Львівська область, 80034, ) судові витрати у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн. скасувати та в задоволенні клопотання в цій частині відмовити.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 19.06.2018