Справа № 760/2058/18
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1088/18
Справа № 760/2058/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарі Швидченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ Мошик Катерини Сергіївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

19 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 1 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ Мошик Катерини Сергіївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №644714 та закрити справу про адміністративне провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 січня 2018 року інспектором роти № 6 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції Мошик Катериною Сергіївною відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №644714.

У вказаній постанові зазначено, що позивач 09 січня 2018 року о 16 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, пр-т Лобановського, 4-А здійснив зупинку на місці, що позначене дорожньою розміткою 1.30 «інвалід», не маючи при собі документів, що підтверджують особу з інвалідністю, чим порушив п. 8.1 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки вона винесена з порушенням чинних норм матеріального та процесуального права. Крім того, інспектором патрульної поліції грубо порушено гарантоване Конституцією України право позивача на професійну правову допомогу, процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. У самій постанові наявні помилки та виправлення. Тому постанова інспектора поліції підлягає скасуванню, а справа про адміністративне порушення - закриттю.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження /а.с.а.с. 17-18/.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

13 квітня 2018 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшли письмові пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відповідно до яких представник вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що дії відповідача є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Крім того, вказує, що інспектором патрульної поліції було законно винесено постанову з дотриманням положень діючого законодавства України, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Крім того, до письмових пояснень долучено диск з фотофіксацією правопорушення /а.с.а.с. 32-40, 41/.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 644714 від 09 січня 2018 року складеної інспектором роти № 6 батальйону № 1 полку 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Мошик Катериною Сергіївною, вбачається, що 09.01.2018 року о 16 год. 45 хв., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, просп. Лобановського, 4а, здійснив зупинку транспортного засобу на місці, що позначено відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, чим порушив вимоги п. 15.1 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП /а.с. 12/.

За скоєння адміністративного правопорушення до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Копія постанови була вручена позивачу, що підтверджується його підписом у постанові. При оформленні вказаної вище постанови позивач не надавав письмових заперечень.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 Розділу 34Правил дорожнього руху, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка)водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Суд приймає до уваги, що позивач у своїй позовній заяві фактично не оскаржує обставини зупинки ним транспортного засобу в забороненому місці, та зауважує про те, що така зупинка мала вимушений характер, а оскаржує дії інспектора при складанні постанови.

Проте, такі твердження позивачем спростовується наданим відповідачем компакт-диском, на якому містяться фото з зображенням автомобіля позивача та місця його стоянки, з яких вбачається, що позивач здійснив стоянку автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, яким він керував, за адресою: м. Київ, просп. Лобановського, 4а, саме на місці, яке позначене дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 8.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення.

Зупинка та стоянка автомобіля позивача у вказаному місці не була вимушеною або такою, що виникла внаслідок аварійної ситуації.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Знак 5.38 ПДР України застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Табличка 7.17 до дорожнього знаку 5.38 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобіля, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог ПДР України.

Горизонтальна дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач порушив Правила дорожнього руху України, оскільки в порушення п. 8.1 ПДР України, здійснив зупинку та стоянку свого автомобіля, без наявної аварійної ситуації, на місці, яке позначене дорожньою розміткою 1.30, тобто у місці призначеному для стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тому в діяннях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії АР №644714 від 09 січня 2018 року, вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн.

Суд вважає, що інспектор роти № 6 батальйону № 1 полку 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Мошик Катерина Сергіївна при винесенні оскаржуваної постанови діяла в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР №644714 від 09 січня 2018 року винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

За таких обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР України, ст.ст. 7, ч. 5 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 257, 258, 262, 263, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ Мошик Катерини Сергіївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: інспектор роти № 6 батальйону № 1 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Мошик Катерина Сергіївна, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Третя особа: Департамент патрульної поліції, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Л.І. Кізюн