Справа № 804/2545/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2018 року Справа № 804/2545/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену" Дніпропетровської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - ВСТАНОВИВ:
05.04.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства "Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену" Дніпропетровської міської ради (далі позивач) до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 28.02.2017 р.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Одночасно з відзивом Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області до відзиву на позовну заяву надано клопотання про заміну неналежного відповідача.
Частиною 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області. У звязку з чим, суд вважає за необхідне здійснити заміну первісного відповідача належним відповідачем - Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач).
08.05.2018 р. позивач надав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив від 03.05.2018 р., яким підтверджує позицію, викладену в позові.
15.12.2017 року набули чинності зміни до положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017 р.) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 4 цієї статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших обєктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 804/2545/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного. Судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 27.04.2016 р. №23/7 «Про припинення ДП «Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену» Дніпропетровської міської ради» вирішено припинити Державне підприємство «Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену» Дніпропетровської міської ради в результаті реорганізації (перетворення) у Комунальне підприємство «Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену» Дніпропетровської міської ради, затверджено статут підприємства.
Перевіркою встановлені порушення, зокрема, п.274.1 ст.274, п.284.1 ст.284 Податкового Кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобовязання по земельному податку за період з 01.04.2016 р. по 31.07.2016 р. у розмірі 131050,16 грн.; п. 287.3 ст. 287, п. 284.1 ст. 284, Податкового Кодексу України, що призвело до виникнення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми податкового зобов'язання.
Відповідно до положень ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Правові засади застосування земельного податку регламентовані розділом XII «Податок на майно» Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Згідно з пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу Україниземлекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Проведеною перевіркою дотримання вимог податкового законодавства щодо земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлено, що за період 2014 та 2015 роки КП «Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену»ДМР задекларовано пільгу по сплаті земельного податку у розмірі 100%, згідно рішень Дніпропетровської міської ради від 25.12.2013 р. №4/45 «Про звільнення підприємств міста від сплати податку за землю у 2014 році» та від 29.12.2014 р. №8/59 «Про звільнення підприємств міста від сплати податку за землю у 2015 році» відповідно.
КП «Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену» ДРМ задекларувало податкові зобовязання в декларації за 2016 рік на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 р. № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», з урахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 р. №9/19, від 25.12.2013 р. №8/45, від 18.06.2014 р. №7/53, від 28.01.2015 р. №7/60, а саме: п.п.4.2 п.4 рішення установлено ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку.
Так, пунктом 3 додатку 2 до рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 р. № 3/65 визначено перелік пільг щодо сплати земельного податку для юридичних осіб.
Відповідно до п. 3 рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 р. № 3/65, установлено, що це рішення набуває чинності з 01.01.2016 р.
30.03.2016 року Дніпропетровська міська рада прийняла рішення №8/5 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», яким внесено доповнення до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», з урахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 р. №9/19, від 25.12.2013 р. №8/45, від 18.06.2014 р. №7/53, від 28.01.2015 р. №7/60, від 15.07.2015 р. №3/65, а саме:
доповнено пункт 3.1 додатка 2 підпунктами 3.1.10, 3.1.11 та 3.1.12 у такій редакції:
«3.1.10. комунальні підприємства, які надають послуги у сфері міського електротранспорту і метрополітену за регульованими тарифами;
3.1.11. субєкти господарювання за земельні ділянки, які використовуються для будівництва обєктів метрополітену;
3.1.12. субєкти господарювання за земельні ділянки, на яких розміщено транзитні модульні містечка для внутрішнього переміщення осіб (до 01.01.2018)».
Також, відповідачем підтверджено в акті перевірки, що рішенням Дніпропетровської міської ради №8/5 від 30.03.2016 р. позивач був звільнений від сплати земельного податку.
Згідно з вимогами п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.
Відповідно до вимог п. 284.2 ст.284 Податкового кодексу України, якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.
Тобто, проводячи перевірку в лютому 2017 р. відповідач дійсно керувався відсутністю пільг щодо сплати земельного податку, оскільки рішення, яким вони були встановлені, скасовано постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 року, залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Прийняття рішень, вчинення дій суб'єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:
- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;
- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;
- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;
- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш шкідливі засоби.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, та враховуючи чинність використаних підприємством пільг за рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 р. № 3/65, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1762,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 03 від 14.02.2018 року.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1762,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 241-243, 245-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Комунального підприємства «Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену» Дніпропетровської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

.

Суддя ОСОБА_1