Справа № 806/1811/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м.Житомир справа № 806/1811/18

категорія 10.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В., Демчук О.М. ,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.04.2018, просить:

- визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо відмови у наданні статусу інваліда війни.

- Зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира в особі комісії з розгляду питань пов"язаних із встановленням статусу учасника війни розглянути і вирішити питання про надання статусу інваліда війни ІІ групи з видачею відповідного посвідчення.

В обґрунтування позову зазначив, що з 16 по 22 травня 1986 року приймав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є особою, яка постраждала внаслідок даної катастрофи. У зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом 2 групи. У травні 2017 року звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, однак отримав відмову мотивовану тим, що ним не було надано документів, які б підтверджували факт участі позивача у складі загону Цивільної оборони, як того, на думку відповідача, вимагають положення певних підзаконних актів. Вважає таку відмову відповідача неправомірною, адже вона суперечить вимогам закону, оскільки автоколона, де він працював водієм автомобіля, була залучена до виділення формувань для комплектації зведеного мобільного загону спеціального захисту Цивільної оборони.

Ухвалою від 20.04.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, та призначено судове засідання на 15.05.2018.

Протокольною ухвалою від 15.05.2018, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено первинного відповідача у справі - Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на належного відповідача - Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради.

В судових засідання неодноразово оголошувалась перерва для витребування доказів у справі.

В судове засідання, призначене на 14.06.2018 позивач з"явився, позов підтримав з підстав викладених у ньому та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві. В обґрунтування відзиву зазначив, що згідно наданих ОСОБА_1 документів, відсутня довідка, яка підтверджує факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому, встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ОСОБА_1 не має законних підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом другої групи в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. (а.с. 4,21,22)

Згідно довідки Приватного акціонерного товариства "Житомирське автотранспортне підприємство 11854" від 02.03.2018 №227, ОСОБА_1 станом на 1986 рік дійсно працював в Житомирському АТП 11854 (на той час Автоколона 2256) водієм автомобіля і з 16 по 22 травня 1986 перебував у с.Россоха Чорнобильського району Київської області у складі загону спеціального захисту цивільної оборони згідно рішення виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів від 02.05.1996 №6 "Про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС". (а.с.19)

Як стверджує позивач, згідно рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів №6 від 02 травня 1986 року сформовано і укомплектовано зведений мобільний загін спеціального захисту Цивільної оборони, куди увійшла Автоколона 2256, де він на той час працював водієм. (а.с.12-13)

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення від 06.10.1992, Автоколона 2256 входило до складу зведеного мобільного загону спеціального захисту Цивільної оборони та приймало участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с.15)

05.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Корольоської районної ради із заявою про надання статусу інваліда війни, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.(а.с.23)

Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира листом від 16.03.2018 №1362/04-09 відмовило в задоволенні заяви, у зв"язку з тим, що не надано документи підтверджуючі факт участі особи в складі зведеного загону Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.24)

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Позивач, посилаючись на протиправність спірної відмови стверджує, що автоколона, де він працював водієм автомобіля, була залучена до виділення формувань для комплектації зведеного мобільного загону спеціального захисту Цивільної оборони.

Однак, суд критично оцінює такі доводи, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Матеріалами справи безспірно встановлено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків при виконанні трудових обов'язків.

Як вбачається з довідки Приватного акціонерного товариства "Житомирське автотранспортне підприємство 11854" від 02.03.2018 №227, ОСОБА_1 станом на 1986 рік працював в Житомирському АТП 11854 (на той час Автоколона 2256) водієм автомобіля і з 16 по 22 травня 1986 перебував у с.Россоха Чорнобильського району Київської області у складі загону спеціального захисту цивільної оборони згідно рішення виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів від 02.05.1996 №6 "Про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС". (а.с.19)

Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів №6 від 02 травня 1986 року сформовано і укомплектовано зведений мобільний загін спеціального захисту Цивільної оборони, куди увійшла Автоколона 2256. (а.с.12-13)

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення від 06.10.1992, Автоколона 2256 входило до складу зведеного мобільного загону спеціального захисту Цивільної оборони та приймало участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Разом з тим, долучені до матеріалів справи докази не містять інформації про те, що позивач безпосередньо входив до складу формувань Цивільної оборони та у складі таких формувань був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не може бути прийнята до уваги як належний доказ участі позивача у складі загону спеціального захисту цивільної оборони довідка Приватного акціонерного товариства "Житомирське автотранспортне підприємство 11854" від 02.03.2018 №227, оскільки вона суперечить іншим доказам, які містяться в матеріалах справи.

Так, судом вживалися заходи до витребування доказів про входження позивача до складу формувань Цивільної оборони, однак таких доказів здобуто не було.

Зокрема, Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА листом від 05.06.2018 № 2700 повідомив, що інформація про перебування ОСОБА_1 у складі формувань цивільної оборони відсутня (а.с.71).

Також, Управління цивільного захисту населення Житомирської ОДА листом від 07.06.2018 № 399/1-2 повідомило, що не володіє інформацією про перебування ОСОБА_1 у складі формувань цивільної оборони в період ліквідації аварії на ЧАЕС. (а.с.95-96).

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно додатку до рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів №6 від 02 травня 1986 року, яким сформовано і укомплектовано зведений мобільний загін спеціального захисту Цивільної оборони, Автоколона 2256 увійшла в склад цього загону лише в кількості 12 одиниць, а саме: авторефрежератор - 1, бортові автомобілі - 12, автомобіль для підвезення хліба - 1. (а.с.12).

При цьому, відповідно до довідки від 13.02.1992, яка видана Іванківським шляхобудівельним управлінням № 39 Головшляхбуд м.Іванків, водії АТП 11845 м.Житомира (перейменоване на Автоколона 2256) працювали на будівництві автодороги в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС в кількості 88 осіб, в тому числі позивач в період з 16 по 22 травня 1986 року (а.с. 11, 17-18).

Також з листа Управління цивільного захисту населення Житомирської ОДА від 07.06.2018 № 399/1-2 вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів №6 від 02 травня 1986 року зведений загін цивільної оборони був сформований на базі Житомирського підприємства "Хімволокно" та в період з 03.05.1986 по 20.05.1986 знаходився в підпорядкуванні оперативної групи Прикарпатського військового округу, місцем розташування якої було селище Діброва Поліського району Київської області.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що позивач увійшов в число водіїв Автоколони 2256 в кількості 12 осіб, які були включені складу вищезазначеного загону цивільної оборони. Також, період, в який позивач приймав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС (16-22.05.1986), не співпадає з періодом роботи зведеного загону (03-20.05.1986).

Таким чином, аналіз зазначених доказів свідчить, що вони суперечать довідці Приватного акціонерного товариства "Житомирське автотранспортне підприємство 11854" від 02.03.2018 №227, а відтак вказані обставини не дають підстав для однозначного висновку, що позивач був включений до складу загону Цивільної оборони.

Тобто, зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідно також, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Разом з тим, доказів участі позивача у ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони під час розгляду справи не здобуто, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладені у постанові від 03 травня 2017 року у справі №740/4890/16-а.

Аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні.

Отже доводи позивача, що він в складі Автоколони 2256, був залучений до виділення формувань для комплектації зведеного мобільного загону спеціального захисту Цивільної оборони суд оцінює критично, з огляду на те, що докази того, що саме позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність дій щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підставі для задоволення позову.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,10012, інд.код НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (майдан ім. С.П. Корольова, 7, м.Житомир, 10014, ) про визнання неправомірними дій щодо відмови в наданні статусу інваліда війни та зобов"язання вирішити питання про надання статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 19 червня 2018 року