Справа № 804/200/290/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року Справа № 804/200/290/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
09 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до відповідача, Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради (далі по тексту КВНЗ «ДБМК» ДМР), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради по забезпеченню своєчасного виконання заяви від 22 листопада 2017 року за вх. №01-04/852 ОСОБА_2 порядку ЗУ «Про звернення громадян»;
- визнати неправомірними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради, що виразилася у ненаданні своєчасної повної та обґрунтованої відповіді на звернення ОСОБА_2 від 22 листопада 2017 року за вх.01-04/852, що є порушенням вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян»;
- визнати порушення Комунальним вищим навчальним закладом «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо ОСОБА_2, ч.1 ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року;
- зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради надати ОСОБА_2 відповідь на заяву від 22 листопада 2017 року за вх. №01-04/852, у якому містяться додаток «акт» від 22 листопада 2017 року за вх. №01-04/853 в термін і обсягах, визначених Законом України «Про звернення громадян».
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити певні дії за предметною підсудністю направлено для розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 19 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2018 року повернуто апелянту.
05.04.2018 року справа за позовом ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. адміністративний позов ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2залишено без руху.
08.05.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 22.11.2017 року член ОСОБА_1 організації позивача,ОСОБА_2, звернулася до відповідача з заявою про надання відповідачем відповіді з певних питань і про вжиття ним заходів на її заяву. Факт одержання заяви підтверджується відміткою, зробленою відповідачем на заяві з вхідним номером 01-04/852 від 21.11.17 року та вхідним номером на додатку до заяви 01-04/853. Відповідь на зазначену заяву (запит) станом на момент подання позову ОСОБА_2 не отримала, у звязку з чим позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2
Згідно з частинами 1, 2 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідач про розгляд справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ухвали суду про відкриття спрощеного провадження. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
22.11.2017 року член ОСОБА_1 організації позивача ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою, в якій зазначила, що у звязку з тим, що керівник Комунального вищого навчального закладу«Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради відмовляється виконувати рішення суду про її поновлення на роботі, надається акт у двох примірниках про відмову в допущенні ОСОБА_2 до роботи, складений представниками громадської організації у приміщенні першого поверху навчального закладу. В зазначеній заяві ОСОБА_2 просить повідомити її письмово про вжиті заходи з приводу поданої нею заяви.
Зазначена заява була зареєстрована відповідачем за вх. № 01-04/852 від 22.11.2017 р.
Акт про відмову в допущенні ОСОБА_2, як додаток до зазначеної заяви, був зареєстрований відповідачем за вх. № 01-04/853 від 22.11.2017 р.
Станом на момент судового розгляду відповідач не надав відповіді на заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Згідно ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 7 цього Закону встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
У відповідності до ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно із ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Згідно ст. 13 Закону України «Про звернення громадян» діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку, який встановлений Кабінетом Міністрів, тобто у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.1997р. за № 348 «Про затвердження Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, обєднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації», яка регулює порядок ведення діловодства за зверненнями громадян і яка визначає механізм надання відповідей на звернення громадян, де поряд з іншими елементами в облікових відомостях вказується: дата надіслання відповіді, при особистому прийомі - дата одержання відповіді. Особисту відповідальність за стан діловодства за зверненнями громадян несуть керівники організацій.
Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
22.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою, в якій зазначила про факт відмови відповідача виконувати рішення суду про її поновлення на роботі. До заяви додала акт у двох примірниках про відмову в допущенні до роботи, складений представниками громадської організації. В зазначеній заяві просила повідомити її письмово про вжиті заходи з приводу поданої нею заяви.
Зазначена заява була зареєстрована відповідачем за вх. № 01-04/852 від 22.11.2017 р.Акт про відмову в допущенні ОСОБА_2, як додаток до зазначеної заяви, був зареєстрований відповідачем за вх. № 01-04/853 від 22.11.2017 р.
Відповідачем відповідь на вказану заяву надано не було. Повідомлення у відповідності до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян"ОСОБА_2 про встановлення необхідного терміну для розгляду її звернення відповідачем не направлялося. При цьому, суд зазначає, що належним доказом щодо строку надання відповіді є або дата, засвідчена власноручним підписом одержувача, або дані про подання відповідного листа на пошту, у разі надіслання такого засобами поштового зв'язку.
За таких обставин, суд констатує, що звернення ОСОБА_2 розглянуто відповідачем не було.
Тож, на думку суду в даному випадку у спірних правовідносинах мала місце бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 22.11.2017 року, що є порушенням вищевказаних норм Закону України "Про звернення громадян".
Таким чином, враховуючи викладене та положення Закону України "Про звернення громадян", суд вважає, що відповідачем порушено порядок розгляду заяв (клопотань), запитів та строки їх розгляду, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 22.11.2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відносно позовних вимог щодо визнання порушення відповідачем ч.1 ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;
7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;
8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;
9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;
10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;
11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;
12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;
13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
З огляду на викладене, задоволення зазначених вище позовних вимог не входить до повноважень суду при вирішенні справи, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Адміністративний позов ОСОБА_1 організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена ОСОБА_1 організації ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 22.11.2017 рокувх. № 01-04/852.
Зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради надати відповідь на звернення ОСОБА_2 від 22.11.2017 рокувх. № 01-04/852.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Суддя ОСОБА_3