Справа № 296/7372/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 296/7372/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "04" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про неправомірні дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії , -

суддя в 1-й інстанції - Галасюк Р.А.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м. Житомир,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про неправомірні дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 квітня 2018 року позов залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 04.04.2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої порушено норми процесуального права, оскільки правові підстави для прийняття ухвали про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання відсутні.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 22 січня 2018 року о 16:00 год.

Однак, 22.01.2018 року позивач надіслав заяву до суду, якою просив відкласти розгляд справи у зв'язку з хворобою.

Вказана справа призначена до наступного розгляду на 04.04.2018 року о 15:00 год., про що сторонам надіслано повістки про виклик, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.11-12).

04 квітня 2018 року судове засідання не відбулося, в зв'язку з неявкою сторін, про що свідчить довідка секретаря судового засідання Могилевець В.С.

Суд першої інстанції залишаючи адміністративний позов без розгляду виходив з того, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, від позивача не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Нормами ч. 5 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначені норми кореспондуються з п. 4 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких позовна заява залишається без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у підготовче засідання чи судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге без поважних причин не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні докази про те, що обидва рази позивача було належним чином повідомлено.

«Повторність» означає вчинення знову, тобто основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. При цьому черговість та порядок вчинення дій не впливає на факт їх повторності. А тому «повторне неприбуття», як підстава для залишення позовної заяви без розгляду, означає неявку у судове засідання два чи більше разів без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття протягом усього розгляду справи.

Нормами ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Враховуючи, що позивачем 22.01.2018 року було надіслано до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повторну неявку позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач посилається на копію заяви від 02.04.2018 року про розгляд справи без участі позивача, яка була подана ним до Корольовського районного суду м. Житомира 02.04.2018 року, що підтверджується відтиском штемпеля вхідної кореспонденції суду (а.с. 20)

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на вказану обставину.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до норми ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини». Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод" і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям рішення про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "04" квітня 2018 р. скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "19" червня 2018 р.