Справа № 677/268/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 677/268/18

Головуючий у 1-й інстанції: Федишин І.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

19 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2018 року (ухвалене в м. Красилові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодопомоги Скоромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2018 року позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодопомоги Скоромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем не було враховано письмові та усні пояснення, письмові докази, які підтверджують, що позивач не мав можливості вчасно вивезти автомобіль з причин, які не залежали від його волі, тобто за наявності дії обставин непереборної сили.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2018 року позов задоволено частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності в справі про порушення митних правил № 0124/20900/18 є безпідставним та передчасним, у зв'язку з чим постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України є незаконною, підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд з урахуванням встановлених у ході судового розгляду обставин.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем не було належним чином повідомлено найближчий орган доходів і зборів про дію непереборної сили.

18 червня 2018 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він вказує на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте правомірно, а висновки апелянта спростовані встановленими в суді обставинами справи та наявними доказами.

В судове засідання сторони не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неоспорені факти про те, що 06.11.2017 позивач ввіз на митну територію України автомобіль марки «АУДІ А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Литва) в режимі «транзит».

В ході митного контролю за допомогою АСМО "Інспектор" Львівської митниці ДФС та ЄА ІС Держмитслужби України було встановлено, що станом на 09.01.2018 року вказаний транспортний засіб з території України не вивозився, та в інший митний режим не поміщений

У зв'язку з чим, 09.01.2018 року державним інспектором ВМО м/п «Краковець» Шабатом О.А. на позивача складено протокол про порушення митних правил № 0124/20900/18 за ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки гр. ОСОБА_2 перевищив встановлений ст.95 Митного кодексу України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 днів.

20 лютого 2018 року постановою № 0124/20900/18 винесеною заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Я.І., позивача притягнено до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено штраф у розмірі 8500 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, поясненням особи, яка притягається до відповідальності, іншими документами або належно завіреними копіями. У відповідності до ч. 2 ст. 495 МК України посадова особа, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Розділом VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Міністерством фінансів України від 31.05.2012 № 657 визначено спеціальні терміни, поняття фактів документального підтвердження непереборної сили.

Так, п. 2 цього Порядку визначено, що документальне підтвердження такого факту є надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт дії обставин непереборної сили.

Обставини непереборної сили це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, а факт дії обставин непереборної сили це позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

У відповідності до п. 3 Порядку залежно від характеру обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями ст. 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

У п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України передбачений строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту, який становить 10 діб, а в разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб.

Відповідно до ст ст. 95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Згідно ч 1 ст. 460 МК України порушення митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 17.11.2005 № 1118, встановлено такі обставини непереборної сили, як смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Визначення поняття ''аварія'' закріплено в п. 2 Розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого Наказом МФУ від 31.05.2012 № 657. Згідно з цим пунктом, під аварією слід розуміти небезпечну подію техногенного характеру, в зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 листопада 2017 року близько 20 год. 35 хв. у м. Красилові по вул. Перемоги на автодорозі біля домогосподарства № 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 (країна реєстрації Литва) ОСОБА_2 та велосипедиста ОСОБА_6.

09.11.2017 автомобіль «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 (країна реєстрації Литва) згідно постанови слідчого Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 000627 та в той же день слідчим суддею Красилівського районного суду на даний автомобіль накладено арешт.

У зв'язку з чим ОСОБА_2 у передбачений законом термін не мав можливості вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 з 09.11.2017 року по 20.11.2017 року перебував на денному стаціонарі Красилівської ЦРЛ, що також підтверджує факт неможливості вивезення ним автомобіля з митної території України в 10-денний строк після його ввезення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 січня 2018 року кримінальне провадження №0000627 було закрито і цього ж числа автомобіль був переданий ОСОБА_2 Після чого, 09.01.2018 року позивач вжив заходів щодо його вивезення з території України, в межах 10 днів можливості його використання.

Суд зауважує, що на підтвердження своїх пояснень щодо неможливості вивезення вищевказаного автомобіля у відповідні строки позивач надав відповідачу наступні документи: ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 09.11.2017 року про арешт автомобіля, довідку № 22 від 21.11.2017 року про перебування на лікуванні в Красилівській ЦРЛ та довідку про повернення слідчим автомобіля № 68 від 05.01.2018 року, виданої Красилівським ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Однак, на переконання колегії суддів, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови безпідставно не було враховано вищезазначені докази.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнаються протиправні винні дії чи бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

За правилами статті ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2, у зв'язку з арештом транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та його лікуванням після аварії, був позбавлений фізичної можливості, незалежно від наявності бажання, вивезти транспортний засіб «АУДІ А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 за межі митної території України, у визначений законом термін.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про вірний висновок суду першої інстанції стосовно не обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил визначених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.