Справа № 823/1817/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року справа № 823/1817/18 м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Гуд Фуд про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовом звернулось Черкаське обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18001, м. Черкаси, вул. Благовісна, 269/105), в якому, з урахуванням заяви від 07.06.2018 про уточнення позовних вимог просить стягнути з ТОВ Виробнича компанія Гуд Фуд (18030, м. Черкаси, вул. Пацаєва, 2/1, офіс 3) на свою користь 73 680,00грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у 2017 році та 765,78грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач зобов'язаний створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів та належні для них умови праці, однак свого обовязку не виконав, оскільки на підприємстві у 2017 році мало працювати 7 осіб з інвалідністю, натомість фактично працювало лише 4 особи. У встановлений законом термін, визначену суму адміністративно-господарських санкцій в сумі 73 680,00грн. за невиконаний норматив у 2017 році відповідач не сплатив. У зв'язку з простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій з 16.04.2017 відповідачу нараховується пеня, саму якої на день подання позову до суду становить 765,78грн.

Ухвалою від 23.05.2018 позовну заяву прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав суду письмовий відзив на позов у якому зазначив, що згідно зі ст.18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні у 2017 році товариством було виділено та створено 7 робочих місць для працевлаштування інвалідів (замість передбачених законом 4), своєчасно надано інформацію про наявність вакансій до Черкаського міського центру зайнятості та прийнято на роботу 7 осіб з обмеженими фізичними можливостями, що підтверджується відповідним наказами. На підставі наведеного відповідач вважає, що вжив усіх необхідних заходів для працевлаштування інвалідів, а тому адміністративно-господарські санкції та пеня за їх невчасну сплату розраховані протиправно.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ Виробнича компанія Гуд Фуд, як субєкт господарювання юридична особа, ідентифікаційний код 40897896, зареєстровано 17.10.2016.

Листом від 23.03.2018 № 538/01-12 позивач повідомив ТОВ Виробнича компанія Гуд Фуд, що у відповідності до поданого ними звіту від 21.02.2018 останній має сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 73 680,00грн. до 15.04.2018 (за незайняті інвалідами робочі місця), а також зазначено, що в разі їх несплати буде ініційовано звернення до суду.

Оскільки у визначені законом строки ТОВ Виробнича компанія Гуд Фуд адміністративно-господарські санкції та пеню за їх несплату не сплатило, це спонукало Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернутись з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобовязані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Згідно з підп.1 п.5 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (далі Фонд), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 №129, Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені.

Законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-XII).

Частиною 1 ст.19 Закону № 875-XII визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Обов'язок підприємства, установи, організації, фізичної особи, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлений ч.3 ст.18 Закону № 875-ХІІ.

Відповідно до ч.11 ст.19 вказаного Закону, норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Отже, на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та порядок його обчислення.

Згідно відомостей, які містяться у звіті відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік поданого позивачу 21.02.2018 вбачається, що:

- середньооблікова чисельність штатних працівників особового складу відповідача становить 165 осіб;

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність 4 працівника;

- кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону № 875 - 7 осіб (при винесенні вказаного рішення судом взято до уваги уточнюючий звіт товариства, який 06.06.2018 був поданий до позивача, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок в рядку « 01 Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу», в частині правильного зазначення кількості штатних працівників 96 замість помилкового 165, в звязку з чим, кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність має становити 4 особи замість 7).

Вимоги до особливостей організації робочого місця для інвалідів передбачено ч.3 ст.18 Закону № 875-ХІІ, відповідно до якої суб'єкти господарювання, які працевлаштовують інваліда, зобов'язані створювати для них робочі місця, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

При цьому, ч.3 ст.181 Закону № 875-ХІІ встановлено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ст.18 Закону № 875-ХІІ. У той же час підприємство зобов'язане створювати та належним чином атестувати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 (далі Порядок № 70), інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Суд встановив, що відповідач 18.12.2017 подавав до Черкаського міського центру зайнятості звіт форми 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) з інформацією про 4 наявні вакантні посади: комірника, оператора лінії з виробництва харчової продукції, електромеханіка засобів автоматики та приладів технологічного устаткування, механіка.

Водночас, згідно з даними Черкаського міського центру зайнятості, викладеними у листі від 17.04.2018 № 04-18/1530, на заявлені вакантні посади інваліди не направлялись у звязку з виявленням протипоказань щодо виконання певної роботи.

Суд погоджується з доводами відповідача, що функціями роботодавця є створення відповідного робочого місця та повідомлення уповноважені органи про наявність вільних вакансій, що можуть бути заповнені інвалідами.

Матеріалами справи також встановлено, що товариством протягом 2017 подавались оголошення про працевлаштування інвалідів до місцевих ЗМІ.

Отже, відповідач здійснив усі передбачені законом заходи щодо працевлаштування інвалідів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 04.04.2013 у справі №К/9991/68891/11, відповідальність підприємств, установ, організацій може наступити тільки у разі відмови у працевлаштуванні інвалідів у кількості відповідно до встановлених нормативів. Тільки відмова у працевлаштуванні є доказом того що підприємство не забезпечило норматив робочих місць. Не направлення для працевлаштування інваліда відповідними органами, не може вважатися виною відповідача та підставою для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV (далі ГК України) адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання.

Частинами 1-2 ст.218 ГК України передбачають, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, враховуючи зазначену норму, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Оскільки доказів, які б свідчили про те, що відповідач відмовив у працевлаштуванні інвалідам, які безпосередньо зверталися до нього або які були направлені центром зайнятості та не взяті на роботу, суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім цього, як встановлено матеріалами справи, у період з 01.04.2017 по 20.11.2017 відповідачем були працевлаштовані 7 осіб з обмеженими можливостями, а саме: - ОСОБА_1 (прийнята на роботу 01.04.2017 на посаду головного бухгалтера, наказ № 12-к від 31.03.2017, ІІ група інвалідності); - ОСОБА_2 (прийнятий на роботу 01.05.2017 на посаду майстра зміни, наказ № 87-к від 28.04.2017, ІІІ група інвалідності); - ОСОБА_3 (прийнятий на роботу 01.05.2017 на посаду водія навантажувача, наказ № 99-к від 28.04.2017, ІІІ група інвалідності); - ОСОБА_4 (прийнята на роботу 12.07.2017 на посаду технолог змінний, наказ № 184-к від 11.07.2017, ІІІ група інвалідності); - ОСОБА_5 (прийнятий на роботу 16.09.2017 на посаду водія навантажувача, наказ № 230-к від 15.09.2017, ІІІ група інвалідності) та ОСОБА_6 (прийнята на роботу 20.11.2017 на посаду економіст з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності, наказ № 321-к від 17.11.2017, ІІІ група інвалідності), що виключає підстави вважати, що ТОВ Виробнича компанія Гуд Фуд не були дотримані нормативи щодо створення та працевлаштування інвалідів у 2017.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань