Справа № 804/1214/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2018 року Справа № 804/1214/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпровської обласної ради про визнання протиправної бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - позивачі) з адміністративним позовом до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради (далі - відповідач) в якому просили:
- визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради в частині не направлення інформаційного запиту ОСОБА_2, ОСОБА_3 за № 01-04/15 від 09 січня 2018 року належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
- визнати дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит № 01-04/15 від 09 січня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 протиправними;
- визнати дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради, що виразилися у приховуванні публічної інформації і наданні відповіді від 10.01.2018 року № 01-01/15 не по суті на запита № 01-04/15 від 09 січня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 інформації - протиправними;
- визнати дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо безпідставної відмови у задоволенні запита № 01-04/15 від 09 січня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 - неправомірними;
- визнати дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо не зазначення у відповіді від 10.01.2018 року № 01-01/15 на запит № 01-04/15 від 09 січня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію - неправомірними;
- визнати порушення розпорядником інформації Комунальним вищим навчальним закладом «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 ч. 1 ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов'язання Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідь із копіями документів по суті запита № 01-04/15 від 09 січня 2018 року відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 263 та ч. 1 п. 7 ст. 371 КАС;
- стягнути з Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради (І.К. 02011158) на користь держави компенсацію судових витрат;
- постановити окрему ухвалу, в якій визначити порушення з боку відповідача обов'язку розпорядника інформації за вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації» в області інформаційних правовідносин та про викладене в окремій ухвалі порушення довести до відома Дніпровської обласної ради.
В обґрунтування своїх вимог позивачі, зазначили, що вони звернулись до відповідача із колективним інформаційним запитом від 09.01.2018 року № 01-04/15 про надання інформації, яка відноситься до загальної публічної інформації, проте відповідачем було відмовлено у наданні запитуваної інформації та вказано, що відповідач не має повноважень розпорядника інформації. Позивачі вважають вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує права позивачів щодо доступу до інформації, у зв'язку з чим просили суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 15.02.2018 року позивачів звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову згідно до вимог ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Також, ухвалою суду від 15.02.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
15 березня 2018 до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому останній проти задоволення позову заперечував та зазначав, що відповідач не може виконувати обов'язки розпорядника інформації, у зв'язку із чим відповідачем правомірно було надано відповідь на запит. Також зазначено, що до запиту не було надано жодних документів щодо громадської організації, яку представляють заявники, не було повідомлено причини та/або з якою метою заявникам необхідна була запитувана інформація, що була вказана у запиті і який саме суспільний інтерес вона становить. У разі, якщо інформація відноситься безпосередньо до заявників і має особистий інтерес, отримання зазначеної інформації до публічної не відноситься.
16 березня 2018 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
21 березня 2018 року позивачами надано письмові пояснення до матеріалів справи, в порядку статі 44 Кодексу адміністративного судочинства України, в яких зазначено про порушення відповідачем їх конституційних прав на отримання інформації.
27 березня 2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Сидоренко Д.В. у тривалому відрядженні, та на виконання розпорядження в.о. керівника апарату суду від 27.03.2018 року № 34 здійснено автоматичний перерозподіл справи № 804/1214/18.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 804/1214/18 перерозподілено судді Боженко Н.В.
Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року справа прийнята до провадження судді Боженко Н.В. та призначена до розгляду у підготовчому засіданні.
15 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачі про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, надали через канцелярію суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, з врахуванням ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 січня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради з інформаційним запитом № 01-04/15, в якому, із посиланням на статті 3, 4, 10, 13, 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просили надати створену та задокументовану на носіях інформацію, а саме:
- дату одержання (день, місяць, рік) та вхідний реєстровий номер в журналі вхідної кореспонденції КВНЗ «ДБМК» ДОР листа Дніпропетровської обласної ради, який направлений на адресу КВНЗ «ДБМК» ДОР з ДОР в порядку п. 3 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» для надання відповіді розпорядником інформації разом із запитом від 22.11.17;
- вихідний реєстровий номер з журналу вихідної кореспонденції відповіді КВНЗ «ДБМК» ДОР на запит від 22.11.17 + копію фіскального поштового чеку про дату направлення відповіді КВНЗ «ДБМК» ДОР на запит запитувачів мова про який йде читай за п. 1 запита;
- дату одержання (день, місяць, рік), вхідний реєстровий номер в журналі вхідної кореспонденції КВНЗ «ДБМК» ДОР листа від 29.11.17 № вих.-3602/0/2-17 Дніпропетровської обласної ради, який направлений на вашу адресу з ДОР в порядку п. 3 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» для надання відповіді на запит від 07.12.17 р. розпорядником інформації разом із цим запитом;
- вихідний реєстровий номер з журналу вихідної кореспонденції відповіді КВНЗ «ДБМК» ДОР на запит від 07.12.17 + копію фіскального поштового чеку про дату направлення відповіді КВНЗ «ДБМК» ДОР на запит запитувачів мова про який йде читай за п. 3 цього запита;
- дату одержання (день, місяць, рік), вхідний реєстровий номер в журналі вхідної кореспонденції КВНЗ «ДБМК» ДОР листа Дніпропетровської обласної ради, який направлений на адресу з ДОР в порядку ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» для надання відповіді на запит від 05.12.17 розпорядником інформації разом із цим запитом;
- вихідний реєстровий номер з журналу вихідної кореспонденції відповіді КВНЗ «ДБМК» ДОР на запит від 05.12.17 + копію фіскального поштового чеку про дату направлення відповіді КВНЗ «ДБМК» ДОР на запит запитувачів мова про який йде читай за п. 5 цього запита;.
- П.І.Б. (посада) відповідальної особи по КВНЗ «ДБМК» ДОР за 2017 р. та на день надання відповіді на запит за опрацювання і надання відповіді на запити за ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;
- надати затверджений графік особистого прийому громадян директором КВНЗ «ДБМК» ДОР на 2017 - 2018 р. р. відповідно.
10 січня 2018 року Комунальним вищим навчальним закладом «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради було надано відповідь на запит № 01-01/15 відповідно до якої повідомлено, що згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» Дніпровський базовий медичний коледж не має повноважень розпорядника інформації щодо заданих питань.
Позивачі вважають, що вказаною відповіддю було порушено їх права та охоронювані законом інтереси, що і стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в розглянутому спорі відсутні.
Частиною 2 ст. 10-1 Закону № 2939-VI визначено, що будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов'язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Згідно з п. 6 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов'язаний, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Відповідно до статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від протиправних рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень.
Предметом заявленого позивачами спору є відмова в наданні інформації / дії по відмові в наданні запитуваної інформації, що є порушенням прав позивачів на доступ до публічної інформації.
Аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 22 Закону № 2145-VIII, заклад освіти як суб'єкт господарювання може діяти в одному з таких статусів: бюджетна установа; неприбутковий заклад освіти; прибутковий заклад освіти.
Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
У листі від 10.01.2018 року № 01-01/15 відповідач зазначив, що не є розпорядником запитуваної інформації при цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що спірні інформаційні запити було направлено (перенаправлено/скеровано) іншому розпорядникові інформації.
Судом не встановлено іншу особу, крім відповідача, яка є належним розпорядником запитуваної позивачами публічної інформації, також про таке не зазначено відповідачем.
Таким чином, вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не направлення інформаційного запиту ОСОБА_2, ОСОБА_3 за № 01-04/15 від 09 січня 2018 року належному розпоряднику, з одночасним повідомленням про це запитувача відповідно до вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд не знайшов підстав для їх задоволення, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що відповідач не володіє запитуваною інформацією, але йому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, отже, відповідач є належним розпорядником запитуваної інформації та не повинен був направляти запити для виконання іншому розпоряднику.
Запитувана інформація стосується діяльності Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської міської ради, який фінансується із місцевого бюджету, інформація пов'язана з діяльністю закладу освіти становить суспільний інтерес - комунальний заклад є розпорядником інформації відповідно до статті 13 Закону №2939-VI, у зв'язку із чим оскаржена відмова у наданні запитуваної інформації є протиправною.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, відповідач в даному випадку, є розпорядником публічної інформації, яка має інтерес і не може бути обмежена в доступі, що вказує на порушення відповідачем права позивачів на доступ до інформації і є підставою для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит № 01-04/15 від 09.01.2018 року та зобов'язання Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 повну запитувану інформацію по суті запиту № 01-04/15 від 09.01.2018 року, в порядку встановленому чинним законодавством України.
Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій відповідача, що виразились у приховуванні публічної інформації і наданні відповіді від 10.01.2018 року №01-01/15 не по суті запиту №01-04/15 від 09.01.2018 року, суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджено обставини навмисного приховування інформації, у зв'язку із чим вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про визнання неправомірними дій Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо безпідставної відмови у задоволенні запита № 01-04/15 від 09 січня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, то суд зазначає, до дана вимога фактично дублює вимогу про визнання дій протиправними в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит, яка вже вирішена судом, у зв'язку з чим повторному розгляду не підлягає.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій КВНЗ «ДБМК» ДОР щодо не зазначення у листі № 01-01/15 від 10.01.2018 року порядку оскарження відмови ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні запиту на інформацію від 09.01.2018 року № 01-04/15, суд зазначає, що недодержання відповідачем вимог п. 4 ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI не порушило прав позивачів, на захист яких поданий цей позов, у зв'язку із чим зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню, крім того, така вимога є неналежним способом захисту порушеного права щодо якого заявлений цей спір.
Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання порушення розпорядником інформації прав позивачів частини 1 статті 10 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, суд виходить із того, що обставини порушення прав осіб, у тому числі встановлені міжнародними договорами, встановлюються в мотивувальній частині рішення, як підстава задоволення позову про протиправність рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації, у зв'язку із чим адміністративні суди окремо не встановлюють резолютивною частиною судового рішення фактів порушень прав, здійснюючи контроль легальності рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації.
Щодо клопотання позивачів про постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.
Згідно із ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Вказана норма закону дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються судовим рішенням, а також на причини й умови вчинення порушень для запобігання їх повторенню.
Більш того, суд звертає увагу позивачів на те, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обов'язком.
Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивачів про постановлення окремої ухвали, оскільки не вбачає беззаперечних та необхідних підстав для реалізації такого права суду.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із правил частин першої та п'ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких: при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачі звільнені від сплати судового збору ухвалою суду від 15.02.2018 року, та доказів понесення судових витрат сторонами не надано, відтак судові витрати присудженню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263 цього Кодексу.
Враховуючи вказане, рішення у даній справі в частині зобов'язання Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 повну запитувану інформацію по суті запиту № 01-04/15 від 09.01.2018 року, в порядку встановленому чинним законодавством України підлягає негайному виконанню.
Згідно з ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит № 01-04/15 від 09.01.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідь на інформаційний запит № 01-04/15 від 09.01.2018 року, в порядку встановленому чинним законодавством України, із урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду в частині зобов'язання Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідь на інформаційний запит № 01-04/15 від 09.01.2018 року, в порядку встановленому чинним законодавством України, із врахуванням висновків суду, звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі 15.06.2018 року.

Суддя Н.В. Боженко