Справа № 803/381/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3584/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З.та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Ковальчук В.Д.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16.04.2018р. м.Луцьк),-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2018р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Волинській обл. в особі Управління фінансових розслідувань щодо відмови йому у винесенні постанови, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; зобов'язати відповідача ГУ ДФС у Волинській обл. в особі Управління фінансових розслідувань винести постанову за заявою ОСОБА_3 від 02.02.2018р. про визначення розміру шкоди, завданої йому незаконними діями органу досудового розслідування у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; відшкодувати з державного бюджету на його користь розмір наданої йому адвокатом правничої допомоги у цій справі (а.с.2-7).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018р. заявлений позов задоволено; визнано бездіяльність ГУ ДФС у Волинській обл. щодо відмови ОСОБА_3 у винесені за його заявою постанови, передбаченої ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», протиправною; зобов'язано відповідача винести постанову за заявою ОСОБА_3 від 02.02.2018р. про визначення розміру шкоди, завданої йому органами досудового розслідування у відповідності до ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (а.с.145-147).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.62-66).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно вказано про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 Слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС Волинській обл. повинно було прийняти постанову, а не надати відповідь у формі листа.

Натомість, в скерованому позивачу листі Слідчим управлінням ГУ ДФС у Волинській обл. наголошено на тому, що відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відсутні підстави для відшкодування шкоди ОСОБА_3, оскільки не встановлено незаконності слідчих та процесуальних дій (рішень), які проводились в рамках досудового розслідування у кримінальній справі № 55-021-11; фактичний розмір шкоди, заподіяної внаслідок проведення таких незаконних слідчих та процесуальних дій; причинно-наслідковий зв'язок між проведеними незаконними слідчими процесуальними діями та заподіяною шкодою.

Звідси, вказана відповідь Слідчого управління ГУ ДФС у Волинській обл. є обґрунтованою та правомірною, регламентується нормами чинного законодавства і відповідає фактичним обставинам справи.

Оскільки юридичні підстави для відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_3 в порядку, передбаченому Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є відсутніми, тому немає правових підстав для винесення постанови органом досудового слідства.

У скерованих до апеляційного суду доповненні до апеляційної скарги апелянт ГУ ДФС у Волинській обл. наголошує на тому, що наведений спір не підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції; спірні правовідносини регулюються нормами КПК України, оскільки статус слідчого визначається кримінально-процесуальним законодавством, він не є суб'єктом владних повноважень в розумінні КАС України. По причині наведеного не відповідає вимогам закону ухвала суду від 28.03.2018р. про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі (а.с.171-172).

Позивач не скористався своїм правом та не подав в порядку ст.304 КАС України відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого в ухвалі від 29.05.2018р. про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, 23.03.2011р. старшим слідчим з особливо важливих справ Слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації у Волинській обл. ОСОБА_5 відносно директора Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «Сотерс» ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за ч.3 ст.212 КК України (а.с.15-17).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на підставі зазначеної постанови було накладено арешт на майно ОСОБА_3 (а.с.18).

28.03.2011р. у житловому будинку ОСОБА_3 та адміністративному приміщенні ТзОВ «Сотерс» було проведено обшуки, під час яких було вилучено документи та оргтехніку (а.с.19-23).

15.07.2011р. старшим слідчим з особливо важливих справ Слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації у Волинській обл. ОСОБА_5 кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, закрито за відсутністю складу злочину та порушено кримінальну справу за фактом вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 ст.201 КК України (а.с.27-28).

26.06.2012р. старшим слідчим з особливо важливих справ Слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації у Волинській обл. ОСОБА_5 кримінальну справу, порушену за фактом умисного ухилення службовими особами СП «Сотерс» ЛТД від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, було закрито за відсутністю складу злочину (а.с.56-57).

25.03.2017р. за зверненнями позивача слідчим СВ Луцького ВП ГУ НП у Волинській обл. ОСОБА_6 була винесена постанова про зняття арешту, який був накладений на майно ОСОБА_3 на підставі постанови про порушення кримінальної справи від 23.03.2011р. (а.с.67).

02.02.2018р. ОСОБА_3 звернувся до ГУ ДФС у Волинській обл. із заявою, у якій на підставі ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив винести постанову про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому органом досудового розслідування внаслідок незаконного кримінального переслідування, проведення в ході кримінального провадження обшуку, незаконного накладення арешту на майно (а.с.71-79).

Згідно листа № 119/Т/03-20-23-02-17 від 08.02.2018р. Слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській обл. повідомило позивача про відсутність підстав для відшкодування шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки у встановленому законом порядку не встановлено: незаконність слідчих та процесуальних дій (рішень), які проводилися у рамках досудового розслідування у кримінальній справі № 55-021-11; фактичний розмір шкоди, заподіяної внаслідок проведення таких незаконних слідчих та процесуальних дій; причинно-наслідковий зв'язок між проведеними незаконними слідчими процесуальними діями та заподіяною шкодою (а.с.80).

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Зокрема, відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтею вказаного Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження, зокрема, за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду достовірно з'ясовано, що 15.07.2011р. старшим слідчим з особливо важливих справ Слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації у Волинській обл. ОСОБА_5 кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, було закрито за відсутністю складу злочину, а 26.06.2012р. цим же слідчим кримінальну справу порушену за фактом умисного ухилення службовими особами СП «Сотерс» ЛТД від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, закрито за відсутністю складу злочину.

Таким чином, проведення у позивача обшуку та накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, яке згодом було закрито за відсутністю складу злочину, надає позивачу на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування матеріальної шкоди за весь час досудового розслідування.

Покликання відповідача на відсутність судового рішення, яким би було встановлено незаконність дій органу досудового розслідування не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» таких вимог не встановлює.

Також доводи відповідача про недоведеність у законному порядку неправомірності дій органів дізнання та досудового розслідування колегія суддів не враховує, оскільки така доведеність не передбачена нормативно-правовим актом, в рамках якого позивач звернувся до відповідача (разом з тим, така є необхідною умовою для звернення про відшкодування шкоди в іншому порядку, що встановлений нормами ЦК України).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

З наведених норм слідує, що у разі звернення громадянина про відшкодування шкоди у випадках, передбачених ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», рішення за таким зверненням має бути прийняте відповідним органом у формі постанови, як того вимагає ст.12 наведеного Закону, а не у формі листа.

Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996р.

Згідно п.4 цього Положення завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати.

При відсутності відомостей про місце проживання спадкоємців повідомлення направляється їм не пізніше п'яти днів з дня їх звернення до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (п.6 вказаного Положення).

Згідно п.11 цього Положення для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів;

2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення (п.11 Положення).

Матеріалами справи підтверджується, що одночасно з винесенням постанови про закриття кримінальної справи за відсутністю складу злочинів слідчим не направлено повідомлення з роз'ясненням позивачу порядку відшкодування шкоди, чим порушено п.6 вказаного Положення.

Зважаючи на те, що доказів скерування позивачу відповідного повідомлення не представлено, тому перебіг 6-місячного строку, встановленого п.11 зазначеного Положення, не розпочався.

В частині доводів відповідача про неприпустимість розгляду цього спору в порядку КАС України колегія суддів враховує, що предметом даного позову являється не стягнення моральної чи матеріальної шкоди, а неправомірна бездіяльність відповідача щодо винесення постанови про визначення розміру відшкодування позивачу шкоди.

Також відповідачем по справі є ГУ ДФС у Волинській обл., а не слідчий; характер розглядуваного спору не дає можливості віднести його до іншої юрисдикції, оскільки відповідач під час розгляду заяви позивача діяв як суб'єкт владних повноважень.

Із урахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідну постанову повинен приймати відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., оскільки саме структурний підрозділ цього органу розглянув матеріали досудового розслідування та закрив кримінальне провадження, а відтак вимога щодо зобов'язання ГУ ДФС у Волинській обл. винести постанову за заявою позивача про визначення розміру шкоди, завданої йому незаконними діями органу досудового розслідування у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

З врахуванням того, що за зверненням ОСОБА_3 рішення у формі постанови відповідач не прийняв, судом обраний вірний спосіб захисту позивача щодо визнання бездіяльності ГУ ДФС у Волинській обл. протиправною.

Також право ОСОБА_3 на відшкодування шкоди підтверджено рішенням апеляційного суду Волинської обл. від 26.03.2018р., яким стягнуто на його користь з ГУ ДФС України у Волинській обл. 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.127-131).

Доводи апелянта в іншій частині апеляційної скарги на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена в постанові від 15.03.2018р. у справі № 813/8146/14, а також висновки Європейського Суду з прав людини, зазначені в рішенні від 10.12.2009р. у справі «Мацюк проти України».

Скеровані апелянтом доповнення до апеляційної скарги не підлягають врахуванню під час апеляційного розгляду справи, оскільки відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.303 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Оскільки наведені доповнення до апеляційної скарги подані поза межами строку на апеляційне оскарження, апелянтом не представлено доказів надсилання копій відповідних доповнень до апеляційної скарги іншим учасникам справи, тому такі не можуть бути враховані апеляційним судом.

Виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів та фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ДФС у Волинській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018р. в адміністративній справі № 803/381/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
Судді В. З. Улицький
М. В. Костів

Дата складення повного судового рішення: 20.06.2018р.