Справа № 805/4094/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року справа №805/4094/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдара А.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року (повний текст складено 21 лютого 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 805/4094/17-а (суддя І інстанції - Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.06.2014 відкрито провадження в адміністративній справi №805/6997/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим про визнання протиправними дій та скасування рішення (том 1 а.с.16).

У зв'язку з втратою адміністративної справи №805/6997/14 позивач 22.11.2017 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з новим позовом.

В позовній заяві ОСОБА_1, з урахуванням уточнень, просив суд: вважати єдиним відповідачем у даній справі - Міністерство юстиції України; визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2014 № 554/5 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), виданих ОСОБА_4, ОСОБА_1" щодо анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 394 від 26.02.2013 виданого Міністерством юстиції України ОСОБА_1(а.с. 163-166).

Позовні вимоги мотивовані тим, що за дорученням Міністерства юстиції України від 28.11.2013, на підставі звернення громадянина ОСОБА_5 від 24.10.2013 та наказу Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим від 10.01.2014, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим з 20 по 22 січня 2014 року було призначено та проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 за результатами якої складено Довідку № 01 від 22.01.2014 та Акт № 03 від 30.01.2014 року.

За висновками Акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 03 від 30.01.2014 року за результатами перевірки виявлені порушення, зокрема: арбітражним керуючим ОСОБА_1 задоволення вимог забезпечених кредиторів шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателя, а не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, у тому числі у вигляді цілісного майнового комплексу, чим порушено вимоги абз.2 ч.4 ст.42, ч.5 ст.44 Закону.

Зазначені порушення стали підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання для застосування до позивача дисциплінарної відповідальності.

На підставі Подання управління з питань банкрутства Департаменту нотаріату та банкрутства, Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Пунктом другим Наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2014 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), виданих ОСОБА_4, ОСОБА_1", було анульоване свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів ) № 394 від 26.02.2013 видане ОСОБА_1.

Позивач вважає пункт другий Наказу Міністерства Юстиції України від 21.03.2014 №554/5 є таким, що не відповідає положенням чинного законодавства та підлягає скасуванню. Він зазначив, що при проведенні перевірки його діяльності як арбітражного керуючого та при прийняті оскаржуваного рішення проігноровані положення Закону України "Про заставу", Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ухвалу Господарського суду Автономної республіки Крим від 15.10.2013, яка є обов'язковою для виконання.

Крім того, оскаржуваний наказ підписано першим заступником Міністра юстиції України ОСОБА_6 з перевищенням службових повноважень, оскільки наказ Міністерства юстиції України від 24.03.2010 №29/к "Про розподіл функціональних повноважень між міністром юстиції, першим заступником та заступниками Міністра" повноважень на підписання наказів про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)не передбачає.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року у справі № 805/4094/17-а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2014 року № 554/5 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), виданих ОСОБА_4, ОСОБА_1" щодо анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 394 від 26.02.2013 року виданого ОСОБА_1.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції щодо правомірності не надання згоди кредитором ТОВ «Фінансова компанія» Сонячне місто» на включення заставного майна до ліквідаційної маси банкрута з метою його продажу іншим особам не відповідає обставинам справи, оскільки порушує право власності інших кредиторів. ОСОБА_7 повинен був керуватись ст.ст 41, 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Арбітражний керуючий ОСОБА_7, для захисту прав наступних черг кредиторів, зобов'язаний був оскаржувати ухвалу господарського суду від 15.10.2013 року.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу зилишити без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував позивач, наголошуючи на законності ухваленого судом рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 здійснював діяльність арбітражного керуючого на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 20.02.2013 № 300/5 (а.с. 17).

Постановою Господарського суду Автономної республіки Крим від 17 вересня 2013 року визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство "Керченський скляний комбінат" та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

На підставі звернення громадянина ОСОБА_5 від 24.10.2013 та наказу Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим від 10.01.2014,за дорученням Міністерства юстиції України від 28.11.2013, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим з 20 по 22 січня 2014 року було призначено та проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

За результатами перевірки було складено Довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 22.01.2014 №01(а.с.28-34) та Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.01.2014 №03. Позивачем 28.01.2014 до Відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим надані пояснення стосовно порушень зазначених у Довідці (а.с. 53-54). За висновками зазначеного Акта виявлене грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, а саме: задоволення вимог забезпечених кредиторів шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателя, а не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, у тому числі у вигляді цілісного майнового комплексу, чим порушено вимоги абз.2 ч.4 ст.42 та ч.5 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (с.36-42).

Зазначені порушення стали підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання для застосування до позивача дисциплінарної відповідальності (а.с. 44).

На підставі Подання управління з питань банкрутства Департаменту нотаріату та банкрутства, Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

21.03.2014 Міністерством Юстиції України було видано Наказ № 554/5, відповідно до якого на підставі Подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 19.03.2014 №№ 21, 27 та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 19.03.2014 №11/03/14 було анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №394 від 26.02.2013, видане ОСОБА_1

Вважаючи вищевказаний Наказ Міністерства Юстиції України протиправним, арбітражний керуючий ОСОБА_1, звернувся до суду з відповідним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сонячне місто", кредитор вимоги якого були забезпечені заставою, звернувся до ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Керченський скляний комбінат" з заявою про укладання нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того кредитор повідомив, що не дає своєї згоди на внесення (включення) заставного майна до ліквідаційної маси банкрута, та на підставі договору застави просить задовольнити свої вимоги в розмірі 10 241 400,00 грн. за рахунок предмету застави, шляхом прийняття предмету застави у власність, за вартістю визначеною відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Подання такої заяви заставним кредитором не дозволяє (унеможливлює) виконання ліквідатором вимог абзацу 2 частини четвертої статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який зазначає, що продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Тобто не дозволяє включення заставного майна в ліквідаційну масу банкрута. Як наслідок, відсутність заставного майна в ліквідаційній масі також унеможливило виконання частини 5 статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу.

30 вересня 2013 року на засіданні комітету кредиторів Публічного акціонерного товариства "Керченський скляний комбінат" було розглянуто заяву заставного кредитора - ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" та прийнято рішення підтримати заяву заставного кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" та дати згоду (погодити) укладення ліквідатором ПрАТ "Керченський скляний комбінат" арбітражним керуючим ОСОБА_1 з заставним кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно договору застави від 25 вересня 2002 року та задоволення вимоги на суму 10 241 400,00 грн. за рахунок предмету застави - комплексу будівель та споруд за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Керч, Індустріальне шосе, будинок 11, шляхом прийняття предмету застави у власність (набуття права власності на предмет іпотеки) за вартістю, визначеною відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Крім того вирішено клопотати перед Господарським судом Автономної Республіки Крим про прийняття рішення про задоволення вимог заставного кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто"; ліквідатору ПрАТ "Керченський скляний комбінат" арбітражному керуючому ОСОБА_1 надати ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" від імені ПрАТ "Керченський скляний комбінат" відповідь про надання згоди на укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя (копія Господарському суду Автономної Республіки Крим) шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: комплексу будівель та споруд за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Керч, Індустріальне шосе, будинок 11. Ліквідатору ПрАТ "Керченський скляний комбінат" арбітражному керуючому ОСОБА_1 подати з прийнятих комітетом кредиторів рішень відповідне клопотання до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 жовтня 2013 року встановлено: "ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто", користуючись правами, наданими п.6 ст. 19, п. 4 ст. 42 , п. 9 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не дало своєї згоди на внесення (включення) заставного майна до ліквідаційної маси банкрута, та керуючись положеннями пункту 4.2.3. договору застави від 25 вересня 2002 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4041 , та пункту 4.2.3. договору застави від 25 квітня 2003 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1393 - просило комітет кредиторів боржника задовольнити вимоги Товариства у розмірі 10 241400,00 грн. за рахунок предмету застави, шляхом прийняття предмету застави у власність, за вартістю, визначеною відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

30 вересня 2013 р. на засіданні комітету кредиторів ПрАТ "Керченський скляний комбінат" було розглянуто заяву заставного кредитора - ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто", з вищезазначеного питання.

З протоколу засідання комітету кредиторів від 30.09.13 року вбачається, що комітетом кредиторів було прийнято рішення щодо підтримання (задоволення) заяви заставного кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 6, ) на суму 10 241400,00 (десять мільйонів двісті сорок одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок за рахунок предмету застави, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до пункту 4.2.3. договору застави від 25 вересня 2002 р. зареєстрованого в реєстрі за № 4041 та пункту 4.2.3. договору застави від 25 квітня 2003 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1393 між ПрАТ "Керченський скляний комбінат" (98330, Автономна Республіка Крим, м. Керч, шосе Індустріальне, 11, ) та ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 6, ), який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, а саме: комплексу будівель та споруд за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Керч, Індустріальне шосе, будинок 11 в рахунок виконання основного зобов'язання (прийняття предмету застави у власність) за вартістю, визначеною відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", підтримане рішенням комітету кредиторів від 30 вересня 2013 р. Вказані клопотання обґрунтовані рішенням комітету кредиторів від 30.09.13.

Вказане рішення комітету кредиторів було прийняте більшістю голосів у межах його повноважень, передбачених ч.8 ст.16 Закону України ,,Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"".

Розглянувши заявлені клопотання ліквідатора ОСОБА_1 та кредитора - ТОВ Фінансова компанія "Сонячне місто", м. Київ , приймаючи до уваги протокол комітету кредиторів від 30.09.13 року, Господарський суд Автономної республіки Крим задовольнив їх повному обсязі, а саме ухвалив: задовольнити вимоги заставного кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 6, ) на суму 10 241400,00 (десять мільйонів двісті сорок одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок за рахунок предмету застави, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до пункту 4.2.3. договору застави від 25 вересня 2002 р. зареєстрованого в реєстрі за № 4041 та пункту 4.2.3. договору застави від 25 квітня 2003 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1393 між ПрАТ "Керченський скляний комбінат" (98330, Автономна Республіка Крим, м. Керч, шосе Індустріальне, 11, ) та ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 6, ), який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки, а саме: комплексу будівель та споруд за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Керч, Індустріальне шосе, будинок 11 в рахунок виконання основного зобов'язання (прийняття предмету застави у власність) за вартістю, визначеною відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", підтримане рішенням комітету кредиторів від 30 вересня 2013 р." (том 1 а.с.89-92).

Зазначена ухвала сторонами не була оскаржена та набула законної сили з дня її прийняття, що підтверджується довідкою наявною в матеріалах справи (том 1а.с. 95).

Звітом про незалежну оцінку майна, комплексу нежитлових будівель і споруд, обладнання згідно переліку, які знаходяться на балансі ПрАТ "Керченський скляний комбінат" та розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Керч, Індустріальне шосе, будинок 11, суб'єктом оціночної діяльності ПП "КБ-ЕКСПЕРТ" визначена вартість предмета застави у розмірі 10214020, 00 грн.(том 1 а.с. 96-103).

31 жовтня 2013 року укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (том 1 а.с. 104-116).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, судом першої інстанції зазначено наступне.

Підставою для застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого став факт задоволення вимог забезпечених кредиторів шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателя, а не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, у тому числі у вигляді цілісного майнового комплексу.

Зазначені правовідносини врегульовані Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також Законами України "Про заставу" та "Про іпотеку".

Частинами першою та п'ятою статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Статтею 19 Закону України "Про заставу" (в редакції яка діяла на час спірних правовідносин) встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Зазначена норма кореспондується зі ст.7 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною дев'ятою ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Відповідно до частини 4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається що в ході ліквідаційної процедури кредитор має право задовольнити в позачерговому порядку свою вимогу за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення у повному обсязі, це майно не входить до складу ліквідаційної маси, та продаж цього майна здійснюється виключно за згодою кредитора або суду.

Судом першої інстанції прийнято до уваги, що ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто", не надавало згоди на внесення (включення) заставного майна до ліквідаційної маси банкрута з метою його продажу іншим особам, а звернулось з заявою до комітету кредиторів про задоволення вимог на заставлене майно.

Вищезазначену заяву ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" заяву комітет кредиторів 30.09.2013 .

Слід також зазначити, що передача предмета застави у власність заставодержателю відбулася на підставі ухвали Господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 жовтня 2013 року, якою вирішено задовольнити вимоги заставного кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Сонячне місто" на суму 10 241400,00 (десять мільйонів двісті сорок одна тисяча чотириста) гривень за рахунок предмету застави, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотеко держателя.

Положеннями стаття 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Крім того, статтею 4-5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відсутність порушень з боку позивача.

Колегія суддів вважає, що позивач не мав правових підстав діяти всупереч прийнятого судом рішення.

Колегія суддів зазначає, що відповідально Довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 22.01.2014 №01та Акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.01.2014 №03. підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень зазначено саме: задоволення вимог забезпечених кредиторів шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателя, а не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, у тому числі у вигляді цілісного майнового комплексу, чим порушено вимоги абз.2 ч.4 ст.42 та ч.5 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зазначений висновок був зроблений без урахування вимог абз.1 ч.2 ст. 42, ч. 9 ст.45 зазначеного Закону згідно яких, відповідно, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку. Відповідно до частини 4 ст.42 зазначеного Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Також не врахована ухвала Господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 жовтня 2013 року яку позивач повинен був виконувати.

Доводи заявника апеляційної скарги щодо грубого порушення позивачем чинного законодавства що на його думку призвело до порушено прав та законних інтересів боржника та інтересів кредиторів, перед якими не було здійснено погашення заробітної плати та інших соціальних виплат, суперечать вищезазначеним вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оскільки, заставлене майно не входило до ліквідаційної маси, його продаж здійснювався в позачерговому порядку виключно на виконання вимог кредитора та на виконання ухвали суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний позивачем наказ Міністерства юстиції України № 554/5 від 21.03.2014 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 394 від 26.02.2013 не відповідає вимогам передбаченим в частині третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідачем не було враховано усіх істотних обставин, які мали значення для його прийняття.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано доказів на обґрунтування правомірності прийнятого спірного рішення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що пункт 2 наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2014 року № 554/5 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), виданих ОСОБА_4, ОСОБА_1" щодо анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 394 від 26.02.2013 року виданого ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року у справі № 805/4094/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року у справі № 805/4094/17-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 червня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

О.О. Шишов