Справа № 331/5202/16-а
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/5202/16-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради, третя особа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною, здійснення перерахунку, виплату коштів, виплату матеріального відшкодування стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради, третя особа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною, здійснення перерахунку, виплату коштів, виплату матеріального відшкодування стягнення моральної шкоди

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Управлінням соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради відповідачем по справі не виконується постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2011 та виданий судом виконавчий лист по цій справі від 02.08.2011 року №2а-117/2010. Тому, ОСОБА_1 просить суд здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум (не менш 3005,00 гривні). Стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 2000 Євро та матеріальне відшкодування в сумі 15055 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на задоволенні його вимог.

Представник відповідача УПСЗН по Олександрівському району Запорізької міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що Рішенням Запорізької міської ради від 18.02.2011 р. № 6 "Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів" вирішено ліквідувати Жовтневу районну адміністрацію Запорізької міської ради з 10.05.2011, структурним підрозділом якої було Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради та утворити з 01.03.2011 управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району.

Згідно вище зазначеного рішення управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району є новоствореною юридичною особою і не передбачає правонаступництва.

Юридична особа - управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району зареєстрована в державному реєстрі юридичних осіб 04.03.2011 р.

Місце проведення державної реєстрації - виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Згідно рішення шостої сесії шостого скликання Запорізької міської ради від 18.02.2011 р. № 72 "Про затвердження Положень" управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району підпорядковане міському голові, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради згідно розподілу обов'язків, підзвітне управлінню соціального захисту населення Запорізької міської ради, а також підзвітне і підконтрольне Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації з питань делегованих повноважень. Дані рішення прийняті міською радою на підставі Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які є обов'язковими до виконання її органами на відповідній території.

Згідно з вищевказаними документами управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району не є правонаступником ліквідованого управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради.

Тому управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району не має права виконувати обов'язки управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради, згідно з нормами діючого законодавства України, яке судом було зобов'язано виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, справа №2-а-117/2010.

Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст.104 ЦК України).

Новоутвореному управлінню не передавались права та обов'язки ліквідованого управління з виконання судового рішення та управління не є його правонаступником, набувати права та виконати обов'язки управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району не має законного права.

Фактично, вимоги позивача щодо зміни способу виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2010 року є вимогами щодо зміни способу виконання судового рішення.

Третя особа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було належним чином повідомлено про час та місце судових засідань, представник до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справі підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні копіями: рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17.06.2010 справа № 22-2699/2010; виконавчого листа по справі №2а-117/2010 від 02.08.2011; ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2012 по справі №6а/808/1/12; ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 по справі №6а/331/95/14 (б-а-2/11); рішення Запорізької міської ради від 18.02.2011 р. № 6 "Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів"; рішення Запорізької міської ради від 18.02.2011 р. № 72 "Про затвердження Положень"; листа - відповіді виконкому міської ради від 15.09.2011 №В-4498-Ж; листа - відповіді виконкому міської ради від 13.05.2013 №С-2165-Ж; запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємств та громадських формувань; ухвал Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016 по справі №331/8270/15-а, від 07.07.2016 по справі №331/2990/16-а, від 29.09.2017 по справі №2а/331/174/2017.

Судом встановлено, що 03.08.2011 року ОСОБА_1 передано на виконання зазначений виконавчий лист від 02.08.2011 року №2а-117/2010. В грудні 2011 постановою державного виконавця від 27.12.2011 року закінчено виконавче провадження за цим виконавчим листом у зв'язку з ліквідацією боржника - юридичної особи управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення приймаються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Отже, враховуючи вищевикладене та досліджені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що у відповідача виник обов'язок у проведенні перерахунку та виплаті позивачу щомісячної допомоги на оздоровлення за 2009 рік згідно статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідності до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2010 року.

Твердження відповідача про те, що новоутвореному управлінню не передавались права та обов'язки ліквідованого управління з виконання судового рішення та управління не є його правонаступником, не приймається судом до уваги з огляду на те, що в даних правовідносинах йдеться не про юридичне правонаступництво, а про перерозподіл здійснення виконавчим органом місцевого самоврядування і його підрозділами делегованих відповідно до законодавства у сфері соціального захисту повноважень, від чого обсяг прав відповідних категорій громадян на отримання передбачених законом виплат змінюватись не може.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що субєктом владних повноважень надані докази того, що він вживав заходи щодо виконання постанови суду, тому відсутня вина саме відповідача щодо невиконання судового рішення, з огляду на що підстави передбачені ст.23, ст.1167 ЦК України для відшкодування позивачу моральної шкоди в даному випадку відсутні.

Європейський суд з прав людини визнав, що тривале невиконання судового рішення є порушенням майнових прав особи, що тягне за собою необхідність відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тобто спір між державою та позивачем щодо компенсації моральної та матеріальної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, вирішено у судовому порядку, а за змістом національного законодавства (ст.23 ЦК України) моральна шкода відшкодовується одноразово.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Є необґрунтованою та не може бути задоволена вимога позивача про матеріальне відшкодування в сумі 15055 грн., оскільки не підтверджена жодним належним доказом.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Позивачем ОСОБА_1 фактично заявлено вимоги про перерахунок суми грошової допомоги, які він має отримати згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2010 року та виконавчим листом від 02.08.2011 року №2а-117/2010 і вказані вимоги узгоджуються положеннями ст.105 КАС та не були предметом іншого судового розгляду.

Отже, аналіз вищенаведених норм права, дає змогу дійти висновку, що зобовязання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням є обраним судом способом захисту порушеного права позивача та не позбавляє його права звернутись до суду з позовом про перерахунок та виплату йому щомісячної допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Таким чином, враховуючи наявність заборгованості перед позивачем зі сплати щомісячної допомоги згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік у розмірі, яка визнається відповідачем, але до теперішнього часу не сплачена, фактичну відмову судовими інстанціями позивачу у зміні способу виконання судового рішення, що унеможливлює виконання рішення суду в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (оскільки вказаний Закону стосується лише рішень якими визначено спосіб захисту права у вигляді стягнення ), а також приймаючи до уваги право позивача звернутись до суду з позовом про виплату йому вказаних сум допомоги, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.2,10,11,77,122,241,244,245 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради, третя особа: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про здійснення перерахунку, виплату коштів, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень - Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради щодо несплати ОСОБА_1 щомісячної допомоги на оздоровлення за 2009 рік згідно статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобовязати Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: М.В. Антоненко