Справа № 804/3118/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Справа № 804/3118/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Терехова О.О., Верещага Т.В. Коваль В.В., Глуха О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішеннь №, № від 10.01.2018р.,-

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018р. Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» звернулося з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення №, № від 10.01.2018р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було проведено виїзну планову перевірку позивача за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. за результатами якої було складено акт №75/28-01-46-05393043 від 25.04.2016р. на підставі якого були прийняті податкові повідомлення-рішення №, №, № від 07.10.2016р., які у подальшому позивачем було оскаржені в судовому порядку та згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/7753/16 податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016р. було визнано протиправним та скасовано в частині збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 162667843 грн. та застосування штрафу у розмірі 81333922 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016р. визнано протиправним та скасовано в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 817427 грн. та застосування штрафу у розмірі 408713 грн. У зв'язку із частковим скасуванням вказаних податкових повідомлень-рішень у адміністративній справі №804/7753/16 відповідачем 10.01.2018р. були винесені нові податкові повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов'язання з ПДВ №, № відповідно до п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України. Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016р. є відкликаними, а нові податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018р., прийняті відповідачем на зменшену суму ПДВ згідно вищевказаного судового рішення, є незаконними через їх невідповідність нормам діючого законодавства України, а висновки, наведені в акті перевірки від 25.04.2016р. вважає хибними та безпідставними посилаючись на реальність господарських операцій вчинених позивачем по взаємовідносинах з його контрагентами - ТОВ «Ростенерго», ТОВ «Енерголіт», ТОВ «Антрацит Кепітал», ТОВ «ГАЗ Україна 2020», ТОВ «Кліпта Україна», ТОВ «Олеум Груп», ТОВ «ПМТО МОНОЛІТ Інвест», ПП «Стандарт-Плюс», ТОВ «МирТех», ТОВ «Тандем Торг ТПК», ПП ВКФ «Дніпробудремонт», ТОВ «Спецрембуд-05», ТОВ «Елемер Україна», яка підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які були надані позивачем до перевірки, проте безпідставно не враховані перевіряючими, а посилання відповідача на аналіз податкової інформації, яка міститься в АІС «Податковий блок» без дослідження усіх первинних документів по ланцюгу постачання без проведення зустрічних звірок постачальників, позивач вважає протиправними та такими, що призвели до необ'єктивних висновків, які були викладені в акті перевірки від 25.04.2016р. та які стали підставами для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень. За викладеного, представники позивача вважають, що висновки акту перевірки є лише припущеннями перевіряючих, що не відповідає вимогам законодавства. Окрім того, представники позивача посилаються і на численну судову практику у даних правовідносинах Дніпропетровського та Донецького апеляційних адміністративних судів, Верховного Суду та практику Європейського Суду з прав людини.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні даного адміністративного позову посилаючись на те, що оспорювані податкові повідомлення-рішення №, № від 10.01.2018р. були прийняті податковим органом на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/7753/16, яка позивачем не була оскаржена, набрала законної сили, а відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, представники відповідача у судовому засіданні вказали на те, що, оскільки оспорювані податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018р. були прийняті відповідно до п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України як процедурні рішення для можливості сплати позивачем сум грошових зобов'язань, які апеляційним судом були визнані як правомірні (з урахуванням рішення апеляційної інстанції), то рішення контролюючого органу оскаржені в судовому порядку, адміністративному оскарженню не підлягають у відповідності до вимог п.56.18 ст.56 ПК України та п.4 розділу І Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015р. №916.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради народних депутатів розпорядженням №101-р від 27.02.1997р. за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18Б, що підтверджується відомостями, наведеними в акті перевірки та наявними в матеріалах справи доказами (а.с.44-45 том 1).

У період з 31.12.2015р. по 18.04.2016р. на підставі направлень та відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІУ квартал 2015р. була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. за результатами якої було складено акт за №75/28-01-46/05393043 від 25.04.2016р. за висновками якого встановлені порушення позивачем ст.ст.135,138, 150, 153, 187, 189, 190, 198, 200, 201 ПК України внаслідок чого позивачем було занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на 183604608 грн., завищено суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню на 12738729 грн. та завищено суму, що відноситься до податкового кредиту за грудень 2014р. на 1122032 грн., що підтверджується змістом копії відповідного акту (а.с.12-243 том 1).

На підставі вказаного вище акту перевірки від 25.04.2016р. контролюючим органом 16.05.2016р. були прийняті податкові повідомлення-рішення №, № та від 13.05.2016р. №, які були оскаржені позивачем у порядку адміністративного оскарження шляхом подання скарги до органів ДФС та за результатами її розгляду вказані податкові повідомлення-рішення були скасовані, а на їх заміну були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016р., а саме:

- № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 998401 грн.;

- № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11304698 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 5652349 грн.;

- № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 178829157 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 89692884 грн. (а.с.244-245 том 1).

Вказані вище податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені у судовому порядку у межах адміністративної справи №804/7753/16 за результатами розгляду якої було прийнято постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у вказаній справі, якою позов було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 162667843 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 81333922 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 817427 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 408713 грн.

В іншій частині позову відмовлено, що підтверджується копією змісту даного судового рішення (а.с.246-250 том 1, а.с.1-7 том 2 , а.с.137-151 том 22).

Наведена вище постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі № 804/7753/16 набрала законної сили 14.12.2017р.

Надалі, контролюючим органом на підставі п.п.60.1.5 п.60.1, п.60.4 ст.60 ПК України були прийняті податкові повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов'язання з урахуванням вищевказаної постанови суду, від 10.01.2018р., а саме:

- № про збільшення податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 16 161 314 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції в розмірі 8358962 грн.;

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 10 487 271 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції в розмірі 5 243 635,50 грн., що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень наявних у справі (а.с. 8,10 том 2).

Вказані вище податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби за результатами якої позивачем отримано рішення ДФС від 23.03.2018р. про те, що скарга не підлягає розгляду органом ДФС, що підтверджується копіями скарги та відповідного рішення наявних у справі (а.с.12-17 том 2).

Позивач просить визнати протиправними та скасувати нові податкові повідомлення-рішення №, № від 10.01.2018р., які містять зменшену суму грошового зобов'язання з ПДВ та зменшену суму бюджетного відшкодування з ПДВ та які були прийняті за наслідками судового оскарження позивачем попередніх податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016р., посилаючись на те, що нові податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018р. є незаконними через їх невідповідність нормам діючого законодавства України, а висновки, наведені у акті перевірки від 25.04.2016р., є хибними та безпідставними, оскільки реальність господарських операцій позивача із його контрагентами - ТОВ «Ростенерго», ТОВ «Енерголіт», ТОВ «Антрацит Кепітал», ТОВ «ГАЗ Україна 2020», ТОВ «Кліпта Україна», ТОВ «Олеум Груп», ТОВ «ПМТО МОНОЛІТ Інвест», ПП «Стандарт-Плюс», ТОВ «МирТех», ТОВ «Тандем Торг ТПК», ПП ВКФ «Дніпробудремонт», ТОВ «Спецрембуд-05», ТОВ «Елемер Україна» підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а посадовими особами відповідача не в повній мірі були досліджені та перевірені господарські операції позивача з його контрагентами, що, на думку позивача, призвело до необ'єктивних висновків, викладених в акті від 25.04.2016р.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 37 ПК України встановлено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку.

Підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, зокрема, є скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Згідно ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.3 ст.57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку у відповідності до вимог п.56.1 ст.56 ПК України.

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У відповідності до п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо, зокрема, рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішення контролюючого органу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання - п.60.4 ст. 60 ПК України.

Аналізуючи вказані норми податкового законодавства можна дійти висновку, що у разі оскарження платником податків прийнятого контролюючим органом за наслідками перевірки податкового повідомлення-рішення у судовому порядку та за умови зменшення за судовим рішенням грошового зобов'язання платника податків, контролюючий орган наділений обов'язком, після набрання таким судовим рішенням законної сили, надіслати на адресу платника податків податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, при цьому, з дня надходження такого рішення до платника податків, попереднє повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Так, як свідчать матеріали справи, контролюючим органом у період з 31.12.2015р. по 18.04.2016р. була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. за результатами якої 25.04.2016р. посадовими особами відповідача був складений акт №75/28-01-46-05393043 за висновками якого було встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податку на додану вартість, від'ємного значення по податку на додану вартість та бюджетного відшкодування з ПДВ та збільшено позивачеві грошові зобов'язання та застосовані штрафні санкції за податковими повідомленнями-рішеннями, зокрема, №, № від 07.10.2016р., які позивачем були оскаржені у судовому порядку та згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/7753/16 вказані податкові повідомлення-рішення були скасовані в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 162667843 грн., штрафних санкцій в розмірі 81333922 грн.; в частині зменшення суми бюджетного відшкодування по ПДВ в розмірі 817427 грн. та штрафних санкцій в розмірі 408713 грн., а в іншій частині позову позивачеві було відмовлено, що підтверджується наявними в матеріалах копіями вищевказаних податкових повідомлень-рішень та копії наведеної вище постанови суду апеляційної інстанції (а.с.244-245 том 1, а.с.137-151 том 22).

Вказана постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/7753/16 не була оскаржена позивачем в порядку касаційного оскарження та набрала законної сили 14.12.2017р., що підтвердили представники позивача у судовому засіданні.

У подальшому, 10.01.2018р. контролюючим органом, після набрання вказаної вище постановою законної сили, у порядку, визначеному п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України, були прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення на зменшену апеляційним судом суму грошового зобов'язання, а саме: № про збільшення податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 16161314 грн. із застосуванням штрафних санкцій в розмірі 8 358 962 грн.; № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 10487271 грн. із застосуванням штрафних санкцій у розмірі 5243635,50 грн. (а.с.8,10 том 2).

Таким чином, аналізуючи вказані вище обставини у сукупності із наведеними нормами податкового законодавства, суд приходить до висновку, що, приймаючи оспорювані податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018р. на зменшену апеляційним судом суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, контролюючий орган діяв у межах повноважень та спосіб, що передбачений п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України, що не спростовано представниками позивача жодними належними та допустимими доказами.

Окрім того, зі змісту вищенаведеної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/7753/16, яка набрала законної сили, вбачається, що сторонами у вказаній справі були ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та Офіс великих платників податків ДФС, предметом спору були податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016р., які були прийняті на підставі акту перевірки від 25.04.2016р. щодо встановлення фактів нереальності господарських операцій позивача із його контрагентами - ТОВ «Ростенерго», ТОВ «Енерголіт», ТОВ «Антрацит Кепітал», ТОВ «ГАЗ Україна 2020», ТОВ «Кліпта Україна», ТОВ «Олеум Груп», ТОВ «ПМТО МОНОЛІТ Інвест», ПП «Стандарт-Плюс», ТОВ «МирТех», ТОВ «Тандем Торг ТПК», ПП ВКФ «Дніпробудремонт», ТОВ «Спецрембуд-05», ТОВ «Елемер Україна»(а.с.137-151 том 22).

З огляду на наведене та враховуючи, що висновки акту перевірки від 25.04.2016р. були предметом спору у адміністративній справі №804/7753/16 за наслідками розгляду якої була прийнята постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р., яка набрала законної сили, яка не була оскаржена позивачем у касаційному порядку у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України, що не спростовано представниками позивача жодними доказами, обставини щодо реальності господарських операцій з вищевказаними контрагентами позивача були предметом дослідження у вказаній вище адміністративній справі, а тому у адміністративного суду відсутні будь-які підстави для дослідження обставин, які були встановлені вищевказаним судовим рішенням виходячи із того, що згідно до вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, посилання представників позивача на реальність господарських операцій позивача з вищевказаними контрагентами у межах розгляду даної адміністративної справи щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018р., які були прийняті контролюючим органом саме на виконання рішення апеляційного суду на зменшену суму грошових зобов'язань з ПДВ на підставі п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України є необґрунтованими та такими, що суперечать ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, судом у ході судового розгляду даної справи не встановлено, а позивачем не підтверджено протиправності оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018р.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Проте, представниками позивача у ході судового розгляду справи на вимогу суду не було наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б свідчили про протиправність прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018р., які були прийняті на зменшену апеляційним судом суду грошового зобов'язання з ПДВ у порядку, встановленому п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України з урахуванням проаналізованих вищевикладених обставин у справі та аналізу норм вказаного вище податкового законодавства.

При цьому, є безпідставними доводи представників позивача про те, що податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016р. є відкликаними з для надходження до платника податків податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018р. на зменшену суму та зазначене не позбавляє позивача права оспорювати вказані податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018р. щодо нереальності господарських операцій, з огляду на те, що наведені представниками позивача обставини, зокрема факти того, що податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016р. є відкликаними, не є підставами для повторного встановлення обставин у іншій справі, у якій беруть ті ж самі сторони, так як обставини щодо висновків акту перевірки від 25.04.2016р. з приводу реальності/нереальності господарських операцій позивача з вказаними вище його контрагентами уже встановлені у адміністративній справі №804/7753/16 та судом у вказаній справі було прийнято відповідне судове рішення, яке набрало законної сили, а тому є обов'язковим до виконання, у тому числі і платником податків - позивачем у відповідності до вимог ст. 37,38, 56 ПК України та ст.129-1 Конституції України.

Також судом враховується і те, що не погоджуючись із висновками, викладеними у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/7753/16, позивач не оскаржив вказане судове рішення у касаційному порядку, тобто погодився із висновками контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача, вчинених із його контрагентами, які наведені у вказаній постанові суду, а тому суд приходить до висновку, що прийняті після набрання законної сили вказаним судовим рішенням, оспорювані податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018р. є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам податкового законодавства, прийняті у спосіб та у порядку передбаченому діючим законодавством.

Окрім того, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення і посилання представників позивача на судову практику, викладену у судових рішеннях Дніпропетровського, Донецького апеляційних адміністративних судів, а також і Верховного Суду, Єввропейського суду з прав людини, які позивачем наведені у позові, з огляду на те, що наведені у вказаних судових рішенням обставини не є подібними до правовідносин у даній справі, норми права, застосовані у наведених судових рішенням є різними, а тому вказана судова практика не може бути застосована судом першої інстанції у відповідності до вимог ч. 5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також слід зазначити, що жодна норма Кодексу адміністративного судочинства України не зобов'язує адміністративний суд в обов'язковому порядку застосовувати позицію саме суду апеляційної інстанції, зокрема Дніпропетровського та Донецького апеляційних адміністративних судів у інших справах, у яких позивач не є стороною у справі та предметом спору є інші обставини та взаємовідносини сторін, які не стосуються предмету спору саме у даній справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018р., суд приходить до висновку про те, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у задоволенні позову позивачеві слід відмовити.

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11,12, 47, 72-77,94,122,132,139,193,241-246,250,251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 10.01.2018р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 25.06.2018р.

Суддя С.О. Конєва