Справа № 804/1849/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Справа № 804/1849/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 194 понтонно-мостового загону (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної спеціальної служби транспорту про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до 194 понтонно-мостового загону (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної спеціальної служби транспорту спецслужби, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність 194 понтонно-мостового загону (військової частини НОМЕР_1 ) Державної спеціальної служби транспорту щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 18 284,42 гривні.
Стягнути зі 194 понтонно-мостового загону (військової частини НОМЕР_1 ) Держспецтрансслужби на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке не було видане під час проходження військової служби, на загальну суму 18 284,42 грн. без оподаткування зазначеної суми податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача не заперечувава проти вказаного клопотання, надав до суду заперечення в яких виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач зазначив, що позивач не звертався до 194 понтонно-мостового загону перед своїм звільненням з рапортом про виплату компенсації замість неотриманого речового майна, оскільки нормами Порядку № 178 встановлено чітку процедуру виплати такої компенсації, тому в діях відповідача відсутній факт бездіяльності, оскільки позивачу був запропонований шлях погашення заборгованості в натуральній формі, на який позивач не погодився. Просив у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у 194 понтонно-мостового загону (військової частини ) Державної спеціальної служби транспорту та наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту № 14 к/с від 17 листоппада 2017 року звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу відповідно п. «ї» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2017 року № 257 позивач виключений зі списку особового складу частини на підставі наказу № 14 к/с від 17 листоппада 2017 року та ропорта.
У грудні 2017 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно згідно довідки №27 від 30.11.2017 року.
Командир 194 понтонно-мостового загону 13 грудня 2017 року надав позивачу відмову, викладену у листі № 1342, в якій зазначив, що пунктом 4 Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначено, що до відомості щодо виплати грошової компенсації додається оригінал довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Крім того, вказав, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень, та станом на день отримання звернення на розрахунковому рахунку 194 понтонно-мостового загону Держспецтрансслужби за КЕКВ 2210 грошові призначення на закупівлю речового майна відсутні. Відповідач, запропонував, отримати речове майно у натуральній формі або звернутися з аналогічною заявою про виплату компенсації за речове майно на початку нового фінансового року.
На повторне звернення позивача про виплату компенсації, відповідач 26 лютого 2018 року повідомив, про відсутність відповідних бюджетних призначень та запропонував провести разрахунок у натуральній формі.
Вважаючи дії відповідача щодо невиплати компенсації за неотримане під час проходження військової служби речового майна протиправними, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178).
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
За приписами абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Крім того, відповідно до п.7 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
Аналізуючи вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про те, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, в тому числі у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Відповідно до положень Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з п. 4 розділу ІІІ військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Виходячи зі змісту вказаних норм, військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього, у разі наявності такого права, за умови подання відповідного рапорту, яким висловлюється волевиявлення на отримання такої компенсації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до 194 понтонно-мостового загону заяву з проханням виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно згідно довідки №27 від 30.11.2017 року, проте йому було відмовлено у зв`язкуз неподанням оригіналу довідки та за відсутністю грошових коштів та запропоновано звернутися на початку нового фінансового року (а.с.9).
Суд, зазначає, що відповідач у своїх листах жодного разу не зазначав, як підставу для відмови, відсутність рапорта позивача на отримання спірної грошової компенсації, а лише пропонував звернутися в наступному бюджетному році.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи зазначене, позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби, а пунктом 4 Порядку на позивача не покладено обов`язку подачі оригіналу Довідки для отримання компенсації, тому покликання відповідача, як на підставу відмови у виплаті такої компенсації відсутність оригіналу Довідки є безпідставними.
З огляду на зазначене випливає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а тому позивач має право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 18 284,42 грн.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, виходячи із приписів Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", підпунктів "а", "ж" підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 та підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сума компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби не підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністратвиний позов ОСОБА_1 до194 понтонно-мостового загону (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної спеціальної служби транспорту про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність 194 понтонно-мостового загону (військової частини НОМЕР_1 ) Державної спеціальної служби транспорту щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 18 284,42 гривні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев